Справа № 183/7320/26
№ 2-а/183/93/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2026 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про:
- визнання поважними причин пропуску строку оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності № 4 від 19 травня 2024 року та поновлення строку звернення до суду;
- визнання протиправною та скасування постанови № 4 від 19 травня 2026 року, винесеної т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладенням штрафу у розмірі 34 000,00 грн;
- закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю належно доведених події та складу адміністративного правопорушення,
в с т а н о в и в:
05 червня 2026 року до суду надійшов цей адміністративний позов, поданий від ОСОБА_1 (надалі – позивач), його представником – адвокатом Шпаковим Є. О., переданий головуючому судді 17 червня 2026 року.
В обґрунтування позову представник позивача вказує, що 08 травня 2026 року співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі – відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ) проведено перевірку стану військового обліку та стану бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час у Комунальному підприємстві «Бюро ритуальних послуг» Самарівської міської ради. За результатами перевірки складено акт № 24/1137 від 11 травня 2026 року у підсумках якого вказано виявлення ряду організаційних недоліків, що за рішенням органу, яким проведено перевірку, виявилось у порушенні пунктів 12, 19, 34, 40, 47, 72 Постанови Кабінету міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (надалі – Порядок 1487). 14 травня 2026 року на підставі складеного акту перевірки відповідачем складено протокол про адміністративне правопорушення № 4. 19 травня 2026 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 винесено постанову № 4 у справі про адміністративне правопорушення, якою директора підприємства – ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі – КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 34 000 грн.
Позивач вважає, що винесена постанова є протиправною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки при її винесенні порушенні вимоги КУпАП, що виразилось в істотних порушеннях складання протоколу про адміністративне порушення, порушенні процедури розгляду адміністративної справи, не забезпечення реалізації процесуальних прав особи, не встановлення події, час, місця та конкретного способу вчинення правопорушення, а також не доведеності наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення. 
Представник позивача наголошує, що оскільки, за версією органу, що притягує до адміністративної відповідальності, порушення законодавства були виявлені за результатом перевірки (акт № 24/1137 від 11 травня 2026 року), законодавством визначений час на складання протоколу (24 години) спливли 12 травня 2024 року. Посилається на відсутність доказів вини щодо існування реальної можливості виконання позивачем вимог Порядку №1487, порушення яких йому інкримінує відповідач. Указує, що більшість встановлених недоліків, виявлених співробітниками відповідача при перевірці не утворюють складу адміністративного правопорушення, а відповідачем не наведено та не надано достатніх доказів на підтвердження свого висновку та що спірна Постанова фактично ґрунтується на акті перевірки та загальних висновках посадових осіб, не містить обов`язкової конкретизації події правопорушення. Вказує, що в день розгляду справи – 19 травня 2026 року, позивач прибув в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак розгляду адміністративної справи не відбулось. Особи, що притягнула його до адміністративної відповідальності він не бачив, черговий співробітник повідомив, що керівництва ІНФОРМАЦІЯ_4 на місці не має та де вони перебувають йому наразі не відомо. Справа була розглянута без участі позивача та його захисника. Позивача було позбавлено реальної можливості: надати усні та письмові пояснення; заявити клопотання про витребування матеріалів перевірки, посадових інструкцій, наказів, журналів та інших доказів на підставі яких розглядались матеріали про адміністративне правопорушення; надати докази усунення або відсутності порушень; заперечити проти висновків акта перевірки; скористатися правовою допомогою.
Стосовно строку звернення до суду представник позивача вказує, що постанова винесена без участі позивача, не вручена позивачеві у день її винесення та була отримана позивачем лише 25 травня 2026 року.
Постановленою суддею ухвалою від 17 червня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі в порядку письмового провадження. Встановлено відповідачеві строк для подання відзиву. Роз`яснено сторонам право подати клопотання про проведення розгляду справи з повідомленням сторін.
27 червня 2026 року о 06:24 ухвалу про відкриття провадження доставлено до електронного кабінету відповідача та представника позивача. Також, з долучених позивачем доказів убачається, що електронна копія позовної заяви з додатками доставлена до електронного кабінету відповідача 04 червня 2026 року.
01 липня 2026 року судом отримано відзив на позов, у якому представник відповідача повністю заперечив проти позову з клопотанням про поновлення строку на подання відзиву та доказів. Клопотання обґрунтоване отриманням ухвали 27 червня 2026 року.
В обґрунтування відзиву представник відповідача в порядку самопредставництва – ОСОБА_2 /а.с.44, 45-46, 47, 65, 66, 67/, з посиланням на норми Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» № 2232-ХІІ від 25 березня 1992 року, в редакції Закону України № 1357-ІХ від 30 березня 2023 року, Закону України № 3543 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року, Закону України № 2232 «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року та Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154 зазначив, що усі органи влади України, а також усі громадяни України з моменту введення воєнного стану та оголошення загальної мобілізації повинні керуватися завданням оборони України як основною ціллю своєї діяльності та підставою своїх рішень. Невиконання вимог РТЦК, здійснених в рамках його дискреційних повноважень, об`єктивно шкодить обороноздатності держави та тягне певний обсяг юридичної відповідальності, про що зазначається, крім іншого, в п. 87 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого Постановою КМУ № 1487 від 30 грудня 2022 року (надалі – Порядок № 1487).
Наголосив, що перевірка стану військового обліку у КП «Бюро ритуальних послуг» СМР, за результатами якої складено Акті № 24/1137 від 11 травня 2026 року проводилась відповідно до положень п. 74 Порядку № 1487, а саме комісією, до складу якої входили представники виконавчого органу міської ради та РТЦК. Сама форма Акта, як того вимагає абз. 4 п. 74 Порядку № 1487, передбачає його затвердження міським головою. Процедура підготовки, складання, подання на затвердження, самого затвердження, передача екземпляру затвердженого Акту до РТЦК та надання його на ознайомлення уповноваженим особам об`єкту контролю об`єктивно вимагає затрат певного часу. Оскільки надходження затвердженого Акту № 24/1137 від 11 травня 2026 року від міськради до РТЦК відбулось 13 травня 2026 року, останній в найкоротший термін (на наступний день) запросив позивача на отримання його екземпляру. Таким чином, оскільки відповідач об`єктивно був позбавлений можливості впливати на перебіг строку складання та затвердження Акту перевірки його дії не призвели до порушень будь-яких процесуальних прав позивача у цій частині. 
Представник відповідача наголошує, що твердження позивача про порушення встановленого порядку розгляду його справи в РТЦК та СП, за результатами якої винесено оскаржувану Постанову, не відповідає дійсності. Справа розглядалась у передбачені Протоколом № 4 дату, час та місці уповноваженою особою відповідача у присутності позивача. Оскільки оголошені попередні результати розгляду справи позивача не влаштовували, останній до закінчення розгляду покинув приміщення, дочекатись результатів розгляду та отримувати екземпляр винесеної постанови – відмовився. Вказує, що ні при складанні Протоколу № 4 ні за результатами розгляду самої справи 19 червня 2026 року до подачі позову від позивача на адресу РТЦК не надходило будь-яких заяв, заперечень чи клопотань стосовно порушення його процесуальних прав в перебіг строку розгляду даної адміністративної справи.
Вказує, що диспозиція ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за якою його притягнуто до відповідальності, носить бланкетний характер, тобто охоронюваних законом правил поведінки вона не встановлює, а спрямовує до інших актів законодавства, котрі визначають відповідні правила, на порушення яких існує заборона. Кожний абзац описової частини спірної Постанови містить посилання на конкретний пункт нормативної вимоги, порушення якого інкримінується позивачу; характер такого порушення (об`єктивна сторона). Зафіксовані оскаржуваною Постановою порушення нормативних вимог є правопорушеннями з формальним складом – тобто проступками, які вважаються завершеними з моменту вчинення самої дії (або бездіяльності), незалежно від настання негативних матеріально-правових наслідків. Особливістю адміністративного провадження у сфері дотримання правил військового обліку якраз і є належна процесуальна доведеність факту невідповідності стану ведення військового обліку саме на момент здійснення перевірки, тобто неспівпадання наявного стану дії (бездіяльності) особи умовам конкретної актуальної нормативної вимоги. Кожний абзац описової частини Постанови № 4 від 19 травня 2026 року констатує окремий та конкретний факт встановлення та характер такого неспівпадіння, тобто свідчить про наявність вини позивача у вчиненні окремого закінченого складу правопорушення з посиланням на конкретне нормативне правило. Виходячи з викладеного вище спростовуються твердження позивача стосовно відсутності в його діях інкримінованого оскаржуваною Постановою складу (складів) адміністративного правопорушення. Постанова містить висновок про недостатні знання позивачем, як керівником, положень пунктів 34 та 47 Порядку № 1487. В перебіг періоду воєнного стану та загальної мобілізації, що триває і на сьогодні, кардинально важливим фактором є достатня обізнаність уповноважених осіб підприємств з основними вимогами нормативних актів, що регулюють питання військового обліку та оперативність у діях цих осіб при виконанні вимог РТЦК, пов`язаних з проведенням (у т.ч. надзвичайних) мобілізаційних заходів. Позивачем, при проведенні перевірки та винесенні Постанови така обізнаність не продемонстрована, що створює потенційну загрозу невиконання підприємством обов`язку з оперативного реагування на мобілізаційні розпорядження РТЦК, у разі їх надходження на підприємство. Своєчасне проходження навчання та підвищення кваліфікації позивача могло-б сприяти зменшенню чи взагалі не призвело б до вчинення значної кількості порушень у веденні військового обліку на підприємстві. Зазначене в Постанові порушення правил заповнення Графи 8 списків персонального військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 5) до Порядку № 1487 порушує ті вимоги цього Порядку, які викладені у самому додатку 5. Для кваліфікації діяння є неважливим характер оцінювання суб`єктом (позивачем) вимог акту – суттєва чи ні вимога діючого правила (акта). Акт містить актуальне загальнообов`язкове правило поведінки, сам факт його недотримання створює закінчений склад правопорушення. Під час проведення перевірки виявлено факт порушення військовозобов`язаним працівником установи вимог пп. 3.2. п. 3 Розділу ІІ «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра оборони України № 402 від 14 серпня 2008 року, тобто не дотримано терміну проходження обов`язкового чергового медичного огляду. Тобто установа не має достовірної інформації про актуальний стан придатності цієї особи до військової служби, що, у свою чергу, спотворює дані військового обліку. Зазначене в Постанові порушення п.19 Порядку № 1487 є наслідком невиконання позивачем прямої вимоги Закону щодо виготовлення та розміщення на видному місця в загальнодоступних приміщеннях правил військового обліку. Порушення п.72 Порядку № 1487 утворюють склад адміністративного правопорушення внаслідок невиконання встановленого цим пунктом комплексу заходів з методологічного супроводження військового обліку, достатня характеристика та кваліфікація яких викладена у Постанові. Порушення абз. 17 п. 34 Порядку № 1487 полягають не тільки у недотриманні встановленого законом алгоритму ведення документу з військового обліку, а й констатують факт формального підхід керівника підприємства до виконання вимог нормативних актів у сфері організації та ведення військового обліку. Викладені в Постанові факти та їх належне та достатнє обґрунтування з необхідністю свідчать, що ОСОБА_1 дійсно вчинене правопорушення, відповідальність за яке встановлено ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та яке полягає у суттєвому порушенні встановлених правил військового обліку. Застосоване адміністративне стягнення покликано сприяти виправленню порушника, зміні його поведінки та ставлення до органу військового управління (РТЦК) в період оборони держави від військової агресії.
Станом на дату розгляду справи (07 липня 2026 року) клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін, будь-яких клопотань від представників позивача, відповідача до суду не надходило. 
Дослідивши доводи адміністративного позову, оцінивши їх поданими доказами в їх сукупності, суд висновує таке.
Надані позивачем докази у виді паспорта серії НОМЕР_1 підтверджують, що ОСОБА_1 є громадянином України /а.с.21-23/.
Позивачем у позові вказується, відповідачем у відзиві визнається, а даними загальнодоступної бази даних ЄДРПОУ (https://opendatabot.ua/c/30557390; https://youcontrol.com.ua/catalog/company_details/30557390/) підтверджуються, що на момент розгляду справи позивач є керівником: директором Комунального підприємства «Бюро ритуальних послуг» Самарівської міської ради (надалі – КП «Бюро ритуальних послуг» СМР), код ЄДРПОУ 30557390.
11 травня 2025 року Самарівським міським головою затверджено Акт комісії у складі голова комісії – першого заступника міського голови виконавчого комітету Самарівської міської ради, членів комісії: начальника групи військового обліку сержантів і солдатів запасу відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_3 , начальника групи бронювання відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_3 , в присутності особи відповідальної за організацію та ведення військового обліку у КП «Бюро ритуальних послуг» СМР, перевірки стану ведення військового обліку та організації бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час КП «Бюро ритуальних послуг» СМР, проведеної відповідно до, в тому числі, плану перевірок стану військового обліку на території міста Самар на 2026 рік. Висновками вказаного акту встановлена загальна оцінка стану військового обліку у КП «Бюро ритуальних послуг» СМР – «незадовільно» та надано пропозиції керівництву КП «Бюро ритуальних послуг» СМ організувати усунення виявлених під час перевірки недоліків щодо ведення військового обліку. Про вжиті заходи проінформувати ІНФОРМАЦІЯ_2 в строки, визначені п.86 Порядку /а.с.9-10/. 
Згідно з актом, комісією встановлено, що загальна кількість працюючих – 22 особи, на військовому обліку перебуває всього з них – 8 осіб солдатів та сержантів запасу. За результатами перевірки встановлено, що обов`язки з ведення військового обліку у КП «Бюро ритуальних послуг» СМР покладено на начальника відділу фінансового контролю та аудиту - головного бухгалтера Гамоту Н. В., наказ від 01 травня 2026 року № 9, в наказі визначена особа яка заміщає ОСОБА_3 на час відсутності, визначена доплата за ведення військового обліку 50 %. Відповідальна посадова особа вимоги організації та ведення військового обліку знає не в повному обсязі. Відповідальна посадова особа не пройшла підвищення кваліфікації, в порушення п. 12 Порядку до 01 жовтня 2025 року не визначена потреба в підвищенні кваліфікації посадових осіб які відповідають за ведення військового обліку. Інструкція відповідальної посадової особи за ведення військового обліку розроблена, але включає в себе не повний перелік заходів щодо ведення військового обліку, (відсутній п. 47 Порядку). В порушення пункту 40 Порядку Додаток 12, відомість оперативного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів заведена станом на 01 січня 2026 року, в діловодстві не зареєстрована. Додаток 5 до Порядку списки персонального військового обліку офіцерського та рядового, сержантського та старшинського складу, жінок з числа військовозобов`язаних та призовників та резервістів станом на 01 січня 2025 року оформлені згідно з застарілими зразками. ВОС рядового складу вказано 6 цифр (вказується 3, не зареєстровані в діловодстві. У ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відсутній результат ВЛК. В порушення абзацу 16 п. 34 Порядку ІНФОРМАЦІЯ_2 не проінформований про порушення законодавства України та невиконання наказу про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 громадянина ОСОБА_4 . Методичне супроводження заходів військового обліку не забезпечено. В порушення п. 19 Порядку правила військового обліку та інші керівні документи не розміщені в загальнодоступному місці. Методологічне супроводження забезпечено частково, наказ «Про стан військового обліку та бронювання у КП «Бюро ритуальних послуг» СМР» у 2025 році та завдання на 2026 рік» в наявності, але не відображає стан військового обліку у 2025 році та не визначає завдання на 2026 рік, в порушення п. 72 Порядку наказ зареєстрований 01 травня 2026 року (згідно з Порядком затверджується до 01.02), план роботи відповідальної особи за організацію та ведення військового обліку та графік внутрішнього аудиту в наявності, як недолік не проставлені відмітки про виконання. Повідомлення до районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки про зміну облікових даних, прийняття/звільнення призовників та військовозобов`язаних надаються своєчасно. Звіряння облікових даних призовників та військовозобов`язаних з обліковими даними районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, в яких вони перебувають на військовому обліку за 2025 рік проведено, але результати звіряння не занесені у журнал. На виконання абзацу 13 пункту 34 бланки розписок Додаток 7 до Порядку в наявності, зшиті у блокнот. Журнал обліку результатів перевірки стану військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, звіряння їх облікових даних з даними районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (Додаток 9) в наявності, як недолік немає відміток про проведення звірянь, керівництвом не перевіряється, не зареєстрований у діловодстві. Під час перевірки визначені попередні завдання щодо усунення виявлених недоліків та надані практичні рекомендації для покращення стану військового обліку на підприємстві. За результатами перевірки встановлено, що ведення військового обліку військовозобов`язаних та призовників у КП «Бюро ритуальних послуг» СМР не відповідає вимогам керівних документів.
11 травня 2026 року уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 складено протокол № 4 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , директора КП «Бюро ритуальних послуг» СМР, згідно з яким установлено, що ОСОБА_1 під час воєнного стану та загальної мобілізації допустив порушення вимог законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію шляхом, в т.ч., неналежного ведення військового обліку на підприємстві, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. У вказаному протоколі зазначено про повідомлене, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 09 год 00 хв 19 травня 2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою із вказівкою поштової адреси та номеру кабінету у м. Самар Дніпропетровської області. Попереджено, що у разі неявки без поважної причини, або не пред`явлення посвідчення особи, справу буде розглянуто без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності /а.с.27-28/. У протоколі вказано про долучення до нього додатків у виді копії акту перевірки, копії матеріалів справи, копії документу, що посвідчує особу, копія довідки РНОКПП. Надана відповідачем копія протоколу містить підпис ОСОБА_1 про отримання копії протоколу 14 травня 2026 року /а.с.52-54/.
19 травня 2026 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , за результатами розгляду в кабінеті № ІНФОРМАЦІЯ_3 матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , директора КП «Бюро ритуальних послуг» СМР, ОСОБА_1 прийнята Постанова № 4 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 34 000,00 гривень. В постанові містяться відомості, встановлені в протоколі № 4. Вказано, зокрема, що відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (зі змінами), Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних» від 30 грудня 2022 року №1487 (надалі – Порядок 1487) на підставі плану проведення перевірок стану військового обліку на території міста Самар на 2026 рік, затвердженого виконавчим комітетом Самарійської міської ради від 09 січня 2026 року № 2/0/6-26, 08 травня 2026 року проведено перевірку стану ведення військового обліку та організації бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час у КП «Бюро ритуальних послуг» СМР… Оскільки до 01 травня 2026 року на підприємстві особи відповідальної за ведення військового обліку не призначалось (відповідні документи при перевірці не надані), відповідно до положень п. 8 Порядку 1487 відповідальність за організацію та ведення військового обліку КМ «Бюро ритуальних послуг» СМР на період мобілізації та на воєнний час покладається на керівника директора ОСОБА_1 . 
За результатами перевірки складено Акт від 11 травня 2026 року № 24/1137, відповідно до якого виявлено та зафіксовано такі порушення положень Порядку 1487, а саме:
- відповідальна посадова особа вимоги організації та ведення військового обліку знає не в повному обсязі, а саме непідтверджена її належна обізнаність стосовно:
а) порядку виконання вимог п. 47 Порядку (у разі отримання підприємством розпоряджень РТЦК про оповіщення військовозобов`язаних працівників);
б) основних положень п. 34 Порядку (стосовно взаємодії з РТЦК при виконанні службових обов`язків);
- посадова інструкція відповідальної особи включає в себе неповний перелік заходів, покладених на відповідальну особу з метою ведення персональною обліку призовників та військовозобов`язаних згідно Порядку 1487, в порушення п. 47 Порядку 1487 в посадовій інструкції не визначений алгоритм дій відповідальної особи за ведення військового обліку під час отримання розпоряджень РТЦК та СП;
- в порушення абз. 3 та 4 п. 12 Порядку 1487 відповідальна посадова особа не пройшла навчання по підвищенню кваліфікації з питань ведення військового обліку;
- в порушення абз. 2 п. 12 Порядку 1487 до 01 жовтня 2025 року не була визначена потреба в підвищенні кваліфікації осіб відповідальних за ведення військового обліку;
- в порушення п. 40 Порядку 1487 відомість оперативного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 12) станом на 01 січня 2026 року, в службі діловодства підприємства не зареєстровані;
- в порушення п. 40 Порядку 1487 списки персонального військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 5), станом на 01 січня 2026 року, оформлені згідно з застарілими зразками, що використовувались до 31 липня 2025 року, тобто до набрання чинності Постанови Кабінету Міністрів України № 916 від 30 липня 2025 року;
- в порушення правил заповнення Графи 8 списків персонального військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 5) до Порядку 1487 вказано шестизначне (замість тризначного) цифрове позначення військово-облікової спеціальності для військовозобов`язаних рядового складу;
- в порушення п. 40 Порядку 1487 списки персонального військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 5), станом на 01 січня 2026 року, в службі діловодства підприємства не зареєстровані;
- під час перевірки списків персонального військового обліку та військово-облікових документів військовозобов`язаних виявлено, що керівником не забезпечено дотримання вимог абз. 8; 10; 15 та 16 п. 34 Порядку 1487, оскільки військовозобов`язаним працівником підприємства ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), порушено вимоги п.п. 3.2. п. 3 Розділу II «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженою наказом Міністра оборони України № 402 від 14 серпня 2008 року, тобто не дотримано терміну проходження обов`язковою чергового медичного огляду; керівництвом підприємства не забезпечується контроль за виконанням підлеглими військовозобов`язаними наказів директора про направлення працівників до РТЦК та СП для проходження медичних оглядів, в порушення вимог п. 16 Порядку 1487 не здійснюється «постійне інформування відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки про посадових осіб, а також про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які порушують правила військового обліку, для притягнення їх до відповідальності згідно із законом»;
- в порушення п. 19 Порядку 1487 належне методичне супроводження заходів військового обліку не забезпечено (правила військового обліку не вивішені в загальнодоступному місці);
- в порушення п. 72 Порядку 1487 методологічне супроводження забезпечено частково оскільки незважаючи на наявність наказу «Про стан військового обліку та бронювання у КП «Бюро ритуальних послуг» СМР у 2025 році та завдання на 2026 рік» останній фактично не відображає стан військового обліку у 2025 році та не визначає завдання на 2026 рік; наказ в порушення вимог наведеного п. 72 Порядку 1487 має бути затвердженим до 01 лютого 2026 року, але фактично є зареєстрованим 01 травня 2026 року; план роботи відповідальної особи за організацію та ведення військового обліку та графік внутрішнього аудиту в наявності, але у графі «відмітка про виконання» не проставляються відмітки про виконання навпроти пунктів, термін виконання яких вже минув.
Таким чином документи з планування діяльності відповідальної особи не узгоджуються між собою та не утворюють систему документації з військового обліку. Зазначене свідчить про формальний підхід керівника підприємства до виконання вимог нормативних актів у сфері організації та ведення військового обліку.
- в порушення вимог абз. 9 та 10 п. 34 Порядку 1487 результати звіряння облікових даних призовників та військовозобов`язаних з обліковими даними районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, в яких вони перебувають на військовому обліку за 2025 рік не занесені у відповідний журнал;
- в порушення вимог абз. 17 п. 34 Порядку 1487 журнал обліку результатів перевірки стану військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, звіряння їх облікових даних з даними районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (Додаток 9 до Порядку 1487) керівництвом не перевіряється, відмітки про усунення недоліків відсутні, сам журнал в службі діловодства підприємства не зареєстрований.
Оскільки до 01 травня 2026 року на підприємстві особи відповідальної за ведення військового обліку не призначалось, у відповідності до положень п. 8 Порядку 1487 обов`язки з організації та ведення військового обліку у КП «Бюро ритуальних послуг» СМР на період мобілізації та на воєнний час покладаються на керівника - директора ОСОБА_1 .
Таким чином, здійснивши аналіз положень Протоколу № 4 від 14 травня 2026 року та інших матеріалів справи, вислухавши пояснення залучених осіб, є всі належні, допустимі та обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 під час оголошеного воєнного стану та загальної мобілізації допустив порушення вимог законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію шляхом, в т.ч., неналежного ведення військового обліку на підприємстві, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
В ході розгляду справи не встановлено обставин, що пом`якшують або виключають відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, або можуть бути підставою для звільнення від адміністративної відповідальності.
Додані позивачем докази також свідчать, що:
- 16 липня 2024 року прийнято Наказ № 3-к од Про організацію виконання Законодавства України «Про військовий облік» /а.с.11/, яким доведено до військовозобов`язаних та резервістів правила військового обліку (Додаток 2), доручено провести роз`яснювальну роботу, визначено відповідальним директора підприємства /а.с.11/. Додатком до Наказу № 3-к визначено Правила військового обліку /а.с.11 зворот - 12/, які містять відомість про ознайомлення з правилами 16 липня 2024 року: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 /а.с.13/;
- Наказом № 4-к/од від 16 липня 2024 року залишено за директором КП «Бюро ритуальних послуг» СМР, ОСОБА_12 обов`язки ведення військового обліку на підприємстві /а.с. 13 зворот/;
- 01 січня 2026 року складена відомість оперативного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у КП «Бюро ритуальних послуг» СМР станом на 01 січня 2026 року /а.с.15-16/, серед яких вказано ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 . Серед відомостей про перебування на спеціальному обліку наявні відомості лише щодо ОСОБА_14 та ОСОБА_8 ;
- Наказом № 9 від 01 травня 2026 року в тому числі: призначено ОСОБА_3 відповідальною за ведення військового обліку з 01 травня 2026 року; затверджено посадову інструкцію особи, відповідальної за ведення військового обліку; на час тимчасової відсутності ОСОБА_3 обов`язки особи, відповідальної за ведення військового обліку покладено на ОСОБА_1 /а.с.14 зворот/;
- 01 травня 2026 року складено План 01-П/08 роботи з військовозобов`язаними та резервістами на 2026 рік, затверджений ОСОБА_12 , у якому відсутні відомості про виконання планових заходів зі звіряння списків із записами військово-облікових документів призовників, резервістів та військовозобов`язаних, із обліковими документами ТЦК, планування роботи на 2027 рік, оповіщення на вимогу ТЦК призовників, резервістів та військовозобов`язаних про їх виклик, забезпечення своєчасного прибуття, подання до ТЦК відомостей про призовників, резервістів та військовозобов`язаних, внесення відміток «виключено з військового обліку» у відповідній графі списків персонального військового обліку з дні досягнення граничного віку, надсилання до ТЦК повідомлень про зміни особистих даних призовників, резервістів та військовозобов`язаних, внесення у Списки інформації про виключення військовозобов`язаного чи резервіста з військового обліку, відповідальним за що визначена ОСОБА_15 /а.с.16 зворот -19/;
- 01 травня 2026 року складено Графік 01-Г/08 Проведення внутрішнього звіряння даних Списків персонального військового обліку з військово-обліковими документами працівників підприємства 2006 рік з відміткою про проведення звірки ОСОБА_3 у планову дату 08 травня 2026 року - 18 травня 2026 року /а.с.20/;
- Наказом № 11 від 04 травня 2026 року в тому числі: у зв`язку з виявленням статусу «в розшуку» в інформаційних системах військового обліку зобов`язано ОСОБА_3 довести наказ до відома ОСОБА_4 під особистий підпис, військовозобов`язаному ОСОБА_4 прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 у термін до 07 травня 2026 року для врегулювання питань військового обліку /а.с.14/.
Таким чином судом установлено, що в даному випадку між сторонами виник публічно-правовий спір з приводу правомірності притягнення позивача, до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Вирішуючи адміністративний позов суд ураховує таке.
Щодо строку звернення до суду.
Статтею 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
При цьому, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ч. 1 ст. 120 КАС України). Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (ч. 6 ст. 120 КАС України).
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно зі ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Як свідчить поданий позов, позивач указує, що отримав копію постанови 25 травня 2026 року, подав позов 04 червня 2026 року, спірна постанова не містить відомостей про її вручення позивачеві в день винесення (19 травня 2026 року), надані відповідачем докази свідчать про направлення її копії позивачеві поштою та отримання останнім 26 травня 2026 року. Відтак, суд вважає, що позивачем пропущено строки звернення до суду з об`єктивних підстав й наявні підстави для поновлення строку через те, що про порушення свого права позивач дізнався 26 травня 2026 року.
Щодо строку подання відзиву.
Згідно з ч. 5 ст. 162 КАС України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі. 
Постановленою судом ухвалою від 17 червня 2026 року встановлено відповідачеві строк подання відзиву у 5 днів з дня вручення копії ухвали.
Як зазначено вище, 27 червня 2026 року о 06:24 ухвалу про відкриття провадження доставлено до електронного кабінету відповідача та представника позивача, а 01 липня 2026 року судом отримано відзив на позов.
Таким чином, ураховуючи відсутність доказів події пропуску відповідачем встановленого п`ятиденного від отримання ухвали суду строку на подання відзиву – вбачаються підстави для відмови в задоволення клопотання представника відповідача про поновлення строку подання відзиву, як такого, що не є пропущеним.
Щодо суті спору.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.
Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Предметом оскарження у справі, що розглядається, є постанова по справі про адміністративне правопорушення № 4 від 19 травня 2026 року, що передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Стаття 210-1 КУпАП України є бланкетною та відсилає до законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (Закон № 3543-XII), Порядком організації та ведення військового обліку призовників,і військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30 грудня 2022 року.
За приписами ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про мобілізацію і мобілізаційну підготовку» підприємства, установи і організації, щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, зобов`язані вести військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів із числа працюючих, здійснювати заходи щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та в особливий період і надавати звітність з цих питань відповідних органам державної влади, іншим держаним органам та органам місцевого самоврядування в установленому порядку.
Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про оборону України» посадові особи підприємств, установ та організацій усіх форм власності забезпечують ведення персонального військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, сприяють їх підготовці до військової служби, призову на строкову військову службу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, створенню працівникам належних умов для виконання ними військового обов`язку згідно із законодавством, забезпечують здійснення заходів з їх військово-патріотичного виховання.
Відповідно до ч. 5 ст. 34 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» персональний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей щодо таких осіб за місцем їх роботи або навчання та покладається на керівників центральних та місцевих органів виконавчої влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій і закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності.
Згідно з ч. 1 ст. 42 вказаного Закону керівники, інші посадові особи органів виконавчої влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також підприємств, установ, організацій та закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності та громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, допризовної підготовки, приписки до призовних дільниць, призову на строкову військову службу, проходження служби у військовому резерві, проходження зборів, мобілізаційної підготовки та мобілізаційної готовності, призову на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, прибуття за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.
Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (надалі – військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації), а також визначає особливості ведення військового обліку громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном встановлює Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487.
Відповідно до п. 82 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, перевірка стану організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів проводиться за питаннями, визначеними у додатку 31.
Питання перевірки доводяться до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які включені до відповідних планів перевірки, не пізніше ніж за 10 днів до її початку.
Згідно з п. 83 Порядку, у разі неможливості виконання відповідних планів з перевірки стану організації та ведення військового обліку в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях внаслідок обставин непереборної сили проводиться документальна перевірка шляхом надсилання до таких органів, підприємств, установ та організацій письмових запитів щодо отримання інформації, перелік якої визначено пунктом 17 додатка 31.
За результатами документальної перевірки складаються акти, які в тридцятиденний строк з дня отримання відповідей на письмові запити надсилаються державним органам, органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам та організаціям, а також відповідним органам військового управління Збройних Сил для реагування і вжиття заходів згідно із законодавством
Відповідно до п. 85 Порядку, голови комісій (заступники голови комісії), що проводять перевірку, на початку її проведення доводять до відома керівників державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій плани роботи, а після завершення оголошують результати перевірки, які вносять до журналів обліку результатів перевірки.
Згідно з п. 86 вказаного Порядку, керівники державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, у яких проведено перевірку стану військового обліку, організовують та забезпечують усунення виявлених недоліків. Про вжиті заходи та усунення недоліків зазначені керівники інформують у тридцятиденний строк з дня отримання результатів перевірки керівника органу, підприємства, установи та організації, який проводив перевірку.
Згідно з п. 87 цього ж Порядку, посадові особи державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зокрема за неподання до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки списків громадян, які підлягають приписці до призовних дільниць, за прийняття на роботу призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які не перебувають на військовому обліку, незабезпечення оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу, перешкоду їх своєчасній явці на збірні пункти, призовні дільниці, несвоєчасне подання документів, необхідних для ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, та неподання відомостей про таких осіб несуть відповідальність згідно із законом.
В даному випадку відповідно до оскаржуваної постанови позивач, будучи посадовою особою, відповідальною за ведення військового обліку в КП «Бюро ритуальних послуг» СМР допустив порушення ведення військового обліку, перелік яких викладені у постанові.
Під час розгляду цієї справи по суті стороною позивача наданими доказами, які зберігаються, в силу порядку обліку, на підприємстві, керівником якого є позивач, та які можуть бути надані стороною позивача не було спростовані (шляхом надання суду відповідних доказів, які б відповідали критеріям належності, достатності та допустимості) обставини того, що: позивач з 2022 року по 2026 рік пройшов відповідне навчання з підвищення кваліфікації з питань ведення військового обліку, проводив перевірку у громадян України під час прийняття на роботу (навчання) наявності військово-облікового документа, який би відобразив у відповідних планах та графіках проведення роботи та звіряння даних у період 2022-2026 роки (до призначення окремої відповідальної особи, відмінної від позивача 01 травня 2026 року); розробив та довів до відома відповідну посадову інструкцію особи, відповідальної за організацію та ведення військового обліку; визначив потребу в підвищенні кваліфікації осіб відповідальних за ведення військового обліку до 01 травня 2026 року; зареєстрував в службі діловодства підприємства відомість оперативного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів; не переоформив та не зареєстрував у встановлений строк, згідно з чинним законодавством, списки персонального військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів після змін в законодавстві; забезпечив належне методичне супроводження заходів військового обліку; заніс у відповідний журнал результати звіряння облікових даних призовників та військовозобов`язаних з обліковими даними районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, в яких вони перебувають на військовому обліку за 2025 рік; зареєстрував в службі діловодства підприємства, перевіряв та вчиняв відмітки про усунення недоліків журнал обліку результатів перевірки стану військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, звіряння їх облікових даних з даними районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Навпаки, надані позивачем матеріали справи частково підтверджують такі обставини, зокрема – щодо відсутності даних про проходження деякими працівниками підприємства обліку. 
Водночас, частина порушень встановлених актом, наведених у протоколі та інкримінована постановою, з огляду на призначення з 01 травня 2026 року особи, відповідальної за ведення військового обліку, не доведена. Зокрема, обізнаність відповідальної особи з виконання вимог п. 47 Порядку (у разі отримання підприємством розпоряджень РТЦК про оповіщення військовозобов`язаних працівників) та основних положень п. 34 Порядку, оскільки доказів необізнаності призначеної позивачем після отримання відомостей про перевірку відповідальною особою ОСОБА_3 з матеріалів справи, перевірки не встановлено, наказ № 11 щодо оповіщення винесений 04 травня 2026 року й щодо забезпечення контролю за виконанням підлеглими військовозобов`язаними наказів директора.
Таким чином суд висновує, що під час судового розгляду знайшло підтвердження порушення позивачем належної організації та порядку ведення документів з питань військового обліку.
Доводи представника позивача про банкетний характер норми суд приймає до уваги, однак зазначає, що диспозиція ч. 3 ст. 210-1 КУпАП спрямовує до інших актів законодавства, котрі визначають відповідні правила, на порушення яких існує заборона. В даному випадку такими правилами є Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» та норми Порядку 1487, допущення порушень яких здійснив позивач при виконанні обов`язків керівника.
При цьому, посилання про порушення вимог складення протоколу про адміністративне правопорушення та істотне порушення права особи на участь у розгляді справи та права на захист спростовується тим, що за ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Судовим розглядом також установлено, що винесенню спірної постанови передувало складання уповноваженою особою відповідного протоколу у справі про адміністративне правопорушення, в якому було зазначено про дату та місце розгляду справи, наслідки неявки, про що позивач поставив свій особистий підпис та отримав другий примірник протоколу.
В даному випадку судом також установлено, що позивач у вказані в протоколі день та час розгляду справи про адміністративне правопорушення не з`явився. До обставин, на які посилається позивач про його не допуск відповідачем суд відноситься критично, адже згідно зі ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). При цьому від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Таким чином, уповноваженою особою на розгляд вказаної справи про адміністративне правопорушення та вчинення відповідних процесуальних дій в межах її розгляду є саме керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до правил ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В даному випадку доказів того, що саме посадова особа відповідача здійснила повідомлення позивача про відсутність розгляду справи, перешкоджала участі у справі про адміністративне правопорушення матеріали справи не містять. Позивачем таких доказів не складено, події не допуску не зафіксовано (викликом поліції за фактом не допуску, показами свідків). 
Санкція статті 210-1 КУпАП передбачає відповідальність громадян та посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань за скоєне правопорушення, і згідно вимог КУпАП участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не є обов`язковою.
Відтак суд висновує, що позивач не прибув на розгляд означеної справи без поважних причин, що надало право суб`єкту владних поводжень здійснити розгляд справи без участі позивача, про що такій особі прямо роз`яснювалось у протоколі про адміністративне правопорушення.
Аналізуючи в сукупності викладені обставини та докази, судом не встановлено будь-яких порушень вимог закону при розгляді справи та винесенні оскаржуваної постанови, оскільки остання містить логічний виклад обставин вчиненого правопорушення. Зокрема, у ній зазначено, коли, де і ким вчинено правопорушення, викладено його суть, дотримано інші вимоги, встановлені ст. 283 КУпАП.
Самі протокол та спірна постанова за своїм змістом та формою в повній мірі відповідають вимогам Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, що затверджена Наказом Міністерства оборони України від 01 січня 2024 року № 3, та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 січня 2024 року за № 36/41381.
Приймаючи до уваги наведене, суд не встановлює наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови, а тому доходить висновку, що в задоволені позовних вимог необхідно відмовити.
Доводи представника позивача про недостатність та неналежність доказів, відсутності в постанові обов`язкової конкретизації події правопорушення, відсутності доказів вини позивача спростовується дослідженими судом доказами, наданими самим-же позивачем та тим, що саме позивач, як особа відповідальна за ведення військового обліку з 16 липня 2024 року до 01 травня 2026 року та керівник підприємства повинен мати докази, відсутність яких виявив відповідач при перевірці. 
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідно до змісту ст. 288 КУпАП оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими КУпАП. Відповідно до приписів ст. 293 КУпАП в разі оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності орган (посадова особа) при перевірки законності та обґрунтованості винесеної постанови може прийняти рішення про залишення постанови без змін. 
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст. 139 КАС України, суд ураховує відмову у задоволені позову, у зв`язку з чим відносить судові витрати на рахунок позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 6, 19, 77, 90, 159, 241-246, 268-272, 286, 293 КАС України, суд,
в и р і ш и в:
поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з цим адміністративним позовом.
Відмовити в задоволенні клопотання представника ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , про поновлення строку на подання відзиву.
Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 – залишити без задоволення, а постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 № 4 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою накладено на ОСОБА_1 штраф у розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 34 000 гривень 00 копійок – без змін.
Судові витрати покласти на позивача.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення суду складене та підписане 07 липня 2026 року.

Учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;
відповідач – ІНФОРМАЦІЯ_8 , код в ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; місцезнаходження за адресою: Дніпропетровська обл., Самарівський р-н, м. Самар.

Суддя         Д. О. Парфьонов