СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Шевченка, 41а, селище Семенівка, Кременчуцький район, Полтавська область, 38200
тел. (05341) 9 17 39,e-mail: inbox@sm.pl.court.gov.ua, web: https://sm.pl.court.gov.ua
ідентифікаційний код 02886143 

Справа №547/1127/25
Провадження №2/547/81/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2026 року с-ще Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді В.Ф.Харченка,
за участі секретаря судового засідання О.О.Харченко,
позивача ОСОБА_1 ,
відповідачки ОСОБА_2 ,
неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
представників третьої особи Органу опіки та піклування-виконавчого комітету Семенівської селищної ради – Ю.В.Козлової, Д.В.Семергей, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань № 1, за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування-виконавчий комітет Семенівської селищної ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 – про встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей, про позбавлення батьківських прав, про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, 
ВСТАНОВИВ:
06.11.2025 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачки ОСОБА_2 .
В обґрунтування свої вимоги вказавши, що він є батьком 5 дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 народження. Михайлюта ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вже досягли повноліття. ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ще є неповнолітніми. Діти проживають разом із ним та перебувають на повному його утриманні. Відповідачка у справі є матір`ю цих дітей. Із серпня 2022 року вони припинили шлюбні відносини. Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 25.01.2024 шлюб сторін розірвано, також у рішенні зазначено що діти проживають разом із ним. Мати з дітьми не опікується, за весь час не приїздила до дітей, не приходила до школи та успіхами у навчанні не цікавилась. Вихованням дітей вона не займається, не забезпечує їм необхідного харчування, медичного огляду, не спілкується з ними, не цікавиться їхніми справами, не створює умов для отримання ними освіти, останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . З моменту фактичного припинення шлюбних відносин позивач самостійно забезпечує дітей усім необхідним для їхнього повноцінного розвитку, навчання та побуту. Власноруч готує їм їжу, слідкує за їхнім здоров`ям, відвідує з ними лікарів, купує одяг, шкільне придання, сплачує за навчання та всі інші потреби, пов`язані з вихованням та забезпеченням дітей. Діти постійно проживають із ним,мають окремі спальні місця, належні умови для навчання та відпочинку, отримують достатнє харчування, догляд та турботу. Він є військовозобов`язаним і в умовах дій воєнного стану він опасається про реальну можливість його призову на військову службу під час мобілізації. У зв`язку з тим просить встановити факт його самостійного виховання та утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки лише він фактично забезпечує їх усім необхідним для життя, розвитку та навчання. Оскільки відповідачка покладений на неї обов`язок не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильно трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дітей, всі питання щодо їх виховання вирішуються ним самостійно, діти знаходяться на його повному утриманні, то зазначені факти можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення її до своїх батьківських обов`язків. Тому з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини він вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідачки ОСОБА_2 батьківських прав та стягнути з неї аліменти в розмірі 1/3 частки її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.11.2025 і до досягнення дитиною повноліття.
Основні відомості про рух справи
04.12.2025 відкрито провадження у справі; зобов`язано орган опіки та піклування скласти та надати до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору.
05.02.2026 залучено до участі у справі, як третю особу ІНФОРМАЦІЯ_7 .
01.05.2026 закрито підготовче судове засідання.
14.07.2026 оголошено про перехід до стадії ухвалення рішення до 24.07.2026 о 13:30 год.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Наголосив, що діти з серпня 2022 року проживають із ним та повністю перебувають на його утриманні. Мати дітей проживала спочатку окремо у м. Глобине. Потім переїхала жити у м. Полтаву. Молодшими дітьми не опікується, грошової допомоги, будь-якої турботи до них не виявляє. До місця проживання дітей не навідувалася. Грошові перекази чи речі молодшим дітям не надсилала. Таке її повідомлення Службі у справах дітей є неправдивим. Підтвердив, що дочка ОСОБА_11 ненадовго їздила у гості і кілька днів жила у відповідачки у м. Полтаві. Факт самостійного виховання та утримання потребує щоб його не мобілізували. Потребу в аліментах має через обмеженість своїх доходів і відсутність грошової допомоги дітям з боку відповідачки. Відповідачка була "не гарною матір`ю". Зараз вона має інше життя де немає місця для їх спільних дітей. Із грудня 2026 року почали надходити частини аліментів на утримання дочки ОСОБА_9 .
Треті особи-діти ОСОБА_3 і ОСОБА_4 підтримали поданий в їх інтересах позов їх батька. Ствердили, що вони дійсно проживають разом із батьком, він піклується про них, мати участі у їх вихованні не бере з 2022 року. Вона бажають жити з батьком.
ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , у судовому засіданні пояснила, що проживає разом із батьком (позивачем) у селищі Семенівка, є ученицею Семенівського ліцею № 1. Не бажає щоб батьки сварилися, не раз просила їх не вплутувати її у їх складні стосунки. Дочка перебуває "на стороні" батька. ОСОБА_4 востаннє мала спілкування з матір`ю у травні 2025 року телефоном. Дзвінок був від матері. У вересні 2025 року ОСОБА_4 намагалася поспілкуватися з матір`ю телефоном. Розмова була вкрай неприємною. Слова матері вразили настільки, що ОСОБА_12 не вважає її своєю матір`ю. Будь-якого спілкування чи турботи від матері не було і немає. ОСОБА_4 має банківську карту. Гроші на неї від матері не надходили 
ОСОБА_13 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , пояснила, що 3 роки тому їх мати (відповідачка ОСОБА_2 ) покинула їх усіх на батька (позивача ОСОБА_1 ). Влітку 2025 року було окреме спілкування з матір`ю. Мати просила, щоб вона усім казала, що не бажає жити з батьком. У березні 2026 року ОСОБА_3 з середи по понеділок жила у зйомній квартирі матері ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 . У цій однокімнатній квартирі також жив співмешканець матері на ім`я ОСОБА_14 . Між матір`ю та співмешканцем інколи виникали суперечки. Мати завезла її з Полтави у Семенівку. Ні речей, ні грошей не дала. ОСОБА_3 повідомила, що її мати їй телефонувала 17.05.2026, 13.04.2026, 04.04.2026, 02.04.2026, 01.04.2026, 28.03.2026.
Відповідачка у судові засідання не з`являлася, про які повідомлялася належним чином за зареєстрованим і надалі повідомленим судові місцем проживання, про причини неявки у судові засідання суд не повідомляла, відзиву на позов не складала.
Відповідачка ОСОБА_2 взяла участь лише у одному судовому засіданні 01.04.2026. Проти позову заперечувала. Підтвердила, що перебувала у шлюбі із ОСОБА_3 , вони мають 5 спільних дітей. Троє із них вже повнолітні. Бажає спілкуватися та утримувати своїх дітей. Підтвердила, що первинно виїхала працювати і жити у м. Глобине, а потім у м. Полтаву. Житло винаймає. Наразі працевлаштована неофіційно, її заробітна плата складає близько 18000,00 грн на місяць. Кілька разів слала кошти і посилку старшій дочці ОСОБА_9 . Зобов`язалася надати відповідні фотокопії чеків і квитанцій (чого надалі не зробила). Суд надав відповідачці можливість отримати копію позовної заяви з додатками і зробити необхідні фотокопії матеріалів справи після судового засідання 01.04.2026, однак вона цього не зробила ні 01.04.2026, ні до стадії переходу суду до ухвалення судового рішення.
Надалі ОСОБА_2 у судові засідання не з`являлася, про причини неявки суд не інформувала. Повідомила суд про зміну свого місця проживання у м. Полтаві, проте судову повістку не отримала за повідомленою суду адресою.
Представник органу опіки та піклування-виконавчого комітету Семенівської селищної ради Д.В.Семергей вважав недоцільним задоволення позову у частині позбавлення батьківських прав, оскільки це є крайньою мірою впливу. Повністю підтримує складений висновок органу опіки та піклування. Представник не був на засіданні служби у справа дітей і на засіданні виконавчого комітету, тому не зміг пояснити якими доказами, окрім слів відповідачки, керувався виконавчий комітет приставши до її пояснень про пересилання грошей і речей неповнолітнім ОСОБА_4 і ОСОБА_3 хоча за змістом складеного висновку кошти переказувалися на рухунок Михайлюти Діани.
ІНФОРМАЦІЯ_1 пояснення третьої особи не складав, представника у судові засідання не направляв.
Вивчивши письмову заяву позивача по суті справи (позовну заяву), вислухавши позивача і відповідачку, 2-х дітей, представника органу опіки та піклування, вивчивши надані судові дані і докази, суд встановив таке.
Засаднича умова вирішення спору у цій справі викладена у п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини: в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
У продовження цього ч.ч. 1, 2 ст. 171 Сімейного кодексу України встановлюють, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.
Суд сприяє створенню належних умов для здійснення малолітньою або неповнолітньою особою її прав, визначених законом та передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (ч. 3 ст. 45 ЦПК України).
Згідно свідоцтв про народження серія НОМЕР_1 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , серія НОМЕР_2 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , серія НОМЕР_3 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серія НОМЕР_4 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія НОМЕР_5 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 їх матір`ю є ОСОБА_2 (відповідачка), а батьком ОСОБА_1 (позивач) (а.с. 5, 12, 13, 14, 15).
Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 25.01.2024 у справі № 547/739/24 (провадження № 2/547/19/24) шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 розірвано (а.с. 29).
Згідно витягів з реєстру територіальної громади № 2025/014371306 від 01.10.2025, № 2025/017371391 від 01.10.2025, № 2025/014371696 від 01.10.2025 ОСОБА_1 , ОСОБА_15 .Михайлюта зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 16, 17, 18).
Згідно акту оцінки потреб сім`ї/особи № 502 від 11.10.2025 за адресою: АДРЕСА_2 , проживають: батько ОСОБА_4 , дочки ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та син ОСОБА_5 , ознаки СЖО відсутні, батьки розлучені, діти проживають із батьком, сестрами та братом. Зі слів родичів, сусідів та дітей, мати ОСОБА_2 з сім`єю не проживає більше 2-х років, з дітьми не спілкується та не телефонує. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відвідують в школу, а ОСОБА_6 навчається у Хорольському агропромисловому коледжі, має добрий рівень знань, відповідальна, ОСОБА_5 також навчається в Хорольському агропромисловому коледжі, має задовільний рівень знань, займається в спортивній секції по футболу. (а.с. 19-24).
Згідно висновку оцінки потреб сім`ї (соціальна картка № 21) ОСОБА_1 , що проводилась із 22.10.2025 по 22.10.2025, батько - ОСОБА_1 розлучений, багатодітний, виховує 4-х дітей та матеріально їх забезпечує і проживає разом із ними, мати – ОСОБА_2 близько 3-х років не проживає з дітьми, вихованням та матеріальним забезпеченням дітей не займається, та ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Місце її перебування не відомо (а.с. 25).
Згідно інформації про ОСОБА_3 , ученицю 6-Б класу Семенівського ліцею № 1 ім. М.М.Хорунжого Семенівської селищної ради Кременчуцького району Полтавської області. ОСОБА_16 навчається у школі з 4 класу. Зарекомендувала себе як привітна, доброзичлива та дисциплінована учениця. Має навчальні досягнення достатнього та середнього рівня. Навчається не в повну міру своїх можливостей. Швидко запам`ятовує навчальний матеріал. Систематично виконує домашнє завдання. Має добрий загальний розвиток. Цікавиться гуманітарними науками, любить малювати. Без поважних причин уроки не пропускає. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. ОСОБА_16 щира, весела, тактовна урівноважена, спокійна, дисциплінована, комунікабельна, самостійна. Користується повагою серед однокласників. Батько активно підтримує зв`язок з класним керівником. Постійно цікавиться успіхами та навчанням ОСОБА_17 , відвідує батьківські збори. Мати, ОСОБА_2 , не проживає з донькою Не підтримує зв`язок з класним керівником, шкільним життям дитини не цікавиться (а.с. 26).
Згідно інформації про ОСОБА_4 , ученицю 11-А класу Семенівського ліцею № 1 ім. М.М.Хорунжого Семенівської селищної ради Кременчуцького району Полтавської області. ОСОБА_12 навчається у школі з 9 класу. Зарекомендувала себе як дисциплінована учениця. Має навчальні досягнення середнього та початкового рівня. Навчається не в повну міру своїх можливостей. Переважає усне мовлення над письмовим. Виявляє логічне, образне, творче мислення. На уроках не завжди уважна. Систематично виконує домашнє завдання. Має добрий загальний розвиток. Цікавиться гуманітарними науками, любить читати книги. Уроки без поважних причин уроки не пропускає. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Ніколи не вступає в конфлікти з вчителями та однокласниками. ОСОБА_12 спокійна, урівноважена, весела, товариська, дисциплінована, самостійна, скромна, стримана, не піддається чужому впливу. Користується повагою серед однокласників. Має багато друзів, підтримує дружні стосунки з учнями класу і школи. Батько приділяє належну увагу вихованню. Постійно підтримує зв`язок з школою та класним керівником, систематично відвідує батьківські збори. Мати - ОСОБА_2 , з донькою не проживає і не бере участі в її житті та вихованні, шкільними успіхами і проблемами у класного керівника не цікавиться (а.с. 27).
Згідно характеристики виконавчого комітету Семенівської селищної ради від 23.10.2025 № 02-48/397 на ОСОБА_1 , народився та виріс у селі Новоселиця. Проживає у будинку, але без оформлення права власності. На даний час не працює, але перебуває на обліку у Семенівському центрі зайнятості. Останні два роки працював на громадських роботах у КП "Комунальник". За цей час зарекомендував себе відповідальним, старанним, добросовісним, знаючим і вміючим працівником. Спиртних напоїв не вживає. З дружиною розлучений, на даний час вона перебуває у розшуку. Дружина, ОСОБА_2 більш ніж три роки за даною адресою АДРЕСА_3 не проживала, своїх материнських обов`язків не виконувала, участі у вихованні та матеріальному забезпеченні своїх дітей не приймала. Припинила спілкування з дітьми, змінивши номер телефону. Через її відсутність йому було відмовлено в оформленні соціальних виплат як малозабезпечена та багатодітна сім`я. На його утриманні перебуває четверо дітей: ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , студентка Хорольського агро-промислового коледжу; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , студент Хорольського агро-промислового коледжу; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , учениця 11 класу Семенівського ліцею № 1; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учениця 6 класу Семенівського ліцею № 1. Для забезпечення потреб дітей у повному обсязі є (продукти харчування, одяг, взуття) крім основної роботи, він в неробочий час працює по найму серед жителів села. Завжди ввічливий, доброзичливий, в конфлікти не вступає, готовий завжди прийти на допомогу. Інших компрометуючих матеріалів виконавчий комітет та Товстівський старостинський округ не має (а.с. 28).
Виконавчий комітет Семенівської селищної ради, як орган опіки та піклування, 26.03.2026 склав висновок щодо розв`язання спору. Вказує, що позивач проживає разом з своїми двома неповнолітніми дочками. Судовим рішенням від 29.01.2024 стягнуто аліменти з відповідачки на користь позивача на утримання повнолітньої дочки сторін ОСОБА_9 на період її навчання. Батько опікується і займається дітьми. Мати не бере участі у житті, вихованні, утриманні неповнолітніх дітей, з ними не спілкується. У серпні 2023 року мати дітей поїхала працювати у м. Глобине. Діти підтвердили припинення спілкування із матір`ю протягом останніх 1,5 – 2 років. Служба у справах дітей Глобинської міської ради листом від 16.08.2023 повідомляла, що 11.11.2022 відповідачка переїхала жити до своєї матері у м. Глобине. Там працевлаштувалася, переказувала кошти на банківську карту старшої дочки ОСОБА_9 протягом 11.11.2022 – 16.08.2023. КУ "ЦНСП" Глобинської міської ради листом від 18.12.2025 повідомила, що відповідачка ОСОБА_2 близько 1,5 року вже не живе у її матері ОСОБА_19 у АДРЕСА_1 . Де живе ОСОБА_2 не відомо. Зв`язок матері з дочкою відсутній. ОСОБА_20 підтвердила, що ОСОБА_2 з весни 2023 року не проживає разом і не провідує своїх дітей. ОСОБА_21 , як колишній соціальний працівник підтвердила, що ОСОБА_2 з дітьми не жила і не проживає, сім`ю не провідувала, дітьми не цікавилась, грошової допомоги на їх утримання не надавала. ОСОБА_2 не з`являлася на засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті. Комісія вважала доцільним позбавлення батьківських прав. Відділ поліції № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області надалі відшукав місце проживання і номер телефону ОСОБА_2 . 13.02.2026 вона повідомила письмово, що не ухиляється від виконання батьківських обов`язків, намагається підтримувати зв`язок з дітьми. Надала фото листування з дітьми ОСОБА_22 і ОСОБА_9 . В кінці грудня 20225 року надіслала "Новою Поштою" Михайлюті Олегу посилку з одягом, цукерками і фруктами. 27.02.2026 встановлено, що ОСОБА_2 проживає в орендованій квартирі у м. Полтаві. Семенівський ліцей № 1 повідомив 12.03.2025, що ОСОБА_2 відновила спілкування з класними керівниками ОСОБА_23 і ОСОБА_17 . Діти пояснили, що нічого не знають про посилку чи кошти для них від матері. ОСОБА_24 зазначила, що спілкувалася з матір`ю, отримувала від неї кошти на карту. Потім заблокувала її. 20.03.2026 ОСОБА_25 .Михайлюта взяла участь у засіданні комісії з захисту прав дитини. Висновок містить вказівку на звинувачення дітей їх матері у зраді та негідному ставленню до них і до їх батька. Орган опіки та піклування вважає, що між батьками (сторонами) є тривалий конфлікт і діти змушені робити вибір між батьками щоб батька не мобілізували. Сімейні конфлікти не можуть вважатися крайнім засобом впливу – позбавленням батьківських прав (а.с. 90-97).
Виписка з банківського рахунку ОСОБА_24 (повнолітньої дочки сторін) за період 08.06.2023 – 22.12.2025 містить виписку про здійснення ОСОБА_2 грошового переказу Д.М.Михайлюті 24.03.2024 у сумі 200,00 грн і 14.02.2024 у сумі 4000,00 грн (а.с. 145-151).
Вказана виписка разом із відповідними частинами позовної заяви і висновку органу опіки та піклування є свідченням того, що відповідачка має аліментні зобов`язання щодо утримання ОСОБА_6 і вказані грошові перекази є їх частковим виконанням. Доводи відповідачки про те, що ці кошти спрямовувалися для утримання ще двох неповнолітніх дітей сторін, не підтверджено належними і допустимими доказами. Так само судові не надано доказів передавання відповідачкою будь-яких інших коштів, одягу, продуктів тощо для дочок ОСОБА_12 та ОСОБА_17 .
Свідок ОСОБА_26 . ОСОБА_27 під час її допиту дала покази, що протягом 12 років була фахівцем з соціальної роботи. Сім`я ОСОБА_28 тривалий час перебувала під соціальним супроводом через багатодітність, малозабезпеченість, складні життєві умови, безробіття батьків. Батьків залучали до оплачуваних громадських робіт. У 2022 році ОСОБА_2 виїхала у м. Глобине звідки вже не поверталася. На дзвінки ОСОБА_21 не відповідала ОСОБА_2 , а потім заблокувала номер телефону свідка. Діти і їх батько не називали причин виїзду матері і конфлікту між ними, але потім сказали правду щодо дійсних причин виїзду матері (зрада тощо). Служба у справах дітей розшукала ОСОБА_2 . На засіданні вона сказала "як вирішите так і буде", поводила себе досить спокійно. Погодилася що винувата бо покинула дітей. Свідок бачила карту ОСОБА_24 . Було два перекази по 2000,00 грн.
Свідки ОСОБА_20 і ОСОБА_29 , які є сусідами позивача і неповнолітніх дітей, повідомили, що із 2023 року ОСОБА_2 виїхала з села "на заробітки" і вже ніколи не поверталася і не приїжджала туди. До того вони жили повноцінною сім`єю, мали і виховували 5-х дітей.
Інших доказів судові не надано.
Щодо встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей
Згідно з п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
Питання регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (ст. 1 Сімейного кодексу України – далі СК).
Згідно з ч. 1 ст. 121 СК права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст. 122, 125 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 141 СК мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.
Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені ст.ст. 150-151 СК.
За приписами ч. 2 ст. 150 СК батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно з ч. 2, 5 ст. 157 СК той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Відповідно до ст. 155 СК здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.
Відповідно до ст. 157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.
Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Ініційований позивачем факт – самостійне виховання та утримання двох дітей – не є таким, що випливає із чи пов`язаний із сімейними відносинами сторін і їх дітей за змістом цієї частини позовних вимог, оскільки має значення в питанні мобілізації.
Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.
З цієї підстави суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги щодо встановлення факту, що має юридичне значення.
Щодо позбавлення батьківських прав
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ч. 2 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства").
Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.ч. 2, 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства").
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону (ч.ч. 1-3, 6 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства").
Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ч.ч. 1-5 ст. 150 СК)
Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК).
Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Як роз`яснено у п. 16 зазначеної Постанови ухилення батьків від виконання ними своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
В Рішенні Європейського Суду з прав людини від 18.12.2008 у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Слід наголосити, що за загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.
За наслідками вивчення усіх наданих судові доказів суд робить висновок, що відповідачка не абсолютно самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своїх неповнолітніх дітей, її ставлення та дії не є безповоротними; підтримує спілкування із наймолодшою дочкою ОСОБА_30 , проводила з нею спільно час за місцем проживання відповідачки ОСОБА_2 ; відсутність спілкування із старшою дочкою ОСОБА_31 є наслідком взаємного конфлікту з матір`ю і відстороненості; очевидно, що дочки перебувають "на стороні батька" через відокремлене проживання матері та її виїзд з спільного місця проживання через стверджувані позивачем і дочками "не гідні" вчинки чи поведінку матері саме щодо батька, а не до їх дітей і через можливу мобілізацію батька тощо, що у сукупності дозволяє зробити висновок про відсутність достатніх правових та фактичних підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно її неповнолітніх дочок.
Суд відмовляє у задоволенні цієї частини позовних вимог.
Щодо аліментів
Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК).
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (ст. 141 СК).
Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК). 
Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК).
При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3^1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3^2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК).
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК).
Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину – однієї чверті, на двох дітей – однієї третини, на трьох і більше дітей – половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч.ч. 1, 5 ст. 183 СК).
Отже, за загальним правилом, частка заробітку (доходу) платника аліментів на двох неповнолітніх дітей складає 1/3.
Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років (ст. 191 СК).
Між сторонами не досягнуто домовленості щодо способу виконання відповідачкою, як матір`ю, обов`язку утримувати своїх 2-х неповнолітніх дітей, які проживають з батьком (позивачем).
Відповідачка має сталий дохід, проживає у м. Полтаві де винаймає житло.
Ураховуючи зазначене суд робить висновок, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають повному задоволенню. 
Щодо судового збору
Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі – у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів; громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб (п. 3, п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір").
Отже позивач звільнений від сплати судового збору. Загалом він звільнений від сплати судового збору із:
- 2-х майнових вимог немайнового характеру: встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей; позбавлення батьківських прав;
- 1 позовної вимоги майнового характеру: про стягнення аліментів.
Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").
Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" станом на 01.01.2025 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028,00 грн.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до суду позовної заяви фізичною особою майнового характеру – 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Отже належний до сплати судовий збір із всіх позовних вимог складає 3633,60 грн (3028,00 * 0,4 * 3), тобто по 1211,20 грн за кожну із вимог.
Позивачем сплачено 06.11.2025 судовий збір у сумі 1211,20 грн за подання позовної заяви до суду (а.с. 30). Матеріали позовної заяви і квитанція від 06.11.2025 не вказують із якої з вимог сплачено судовий збір.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України).
Відтак суд повертає позивачеві сплачений ним судовий збір 1211,20 грн, від сплати якого його звільнено; стягує з відповідачки на користь держави судовий збір 1211,20 грн із задоволеної судом позовної вимоги про стягнення аліментів; компенсовує за рахунок держави судовий збір 2422,40 грн (1211,20 + 1211,20) від сплати якого звільнено позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-5, 10-13, 48, 49, 76-83, 89, 137, 141, 174, 209, 211, 223, 258, 259, 264, 265, 272, 273, 351, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Задовольнити позов частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання двох дітей: дочок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 06.11.2025 і до досягнення старшою дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
У задоволенні позову у частині встановлення факту самостійного виховання та утримання ОСОБА_1 неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , – відмовити.
У задоволенні позову у частині позбавлення ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_8 , батьківських прав стосовно двох її дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , – відмовити.
Повернути  ОСОБА_1 сплачений ним 06.11.2025 судовий збір 1211,20 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 1211,20 грн судового збору на користь держави.
Компенсувати за рахунок держави 2422,40 грн витрат зі сплати судового збору від сплати якого звільнено ОСОБА_1 .
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення.
Повне рішення складене 24.07.2026. 

Суддя     Віктор ХАРЧЕНКО