Номер провадження: 22-ц/813/958/26 
Справа № 502/621/25
Головуючий у першій інстанції Маслеников О. А.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів – Драгомерецького М.М., Комлевої О.С.,
розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 25 серпня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» про стягнення заборгованості за договором,

ВСТАНОВИВ:
1. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог.
Позивач ОСОБА_1 звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» про стягнення заборгованості за договором про купівлю-продаж електричної енергії, інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми.
Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 03 липня 2025 року провадження у справі №502/621/25 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» про стягнення заборгованості за договором про купівлю-продаж електричної енергії, інфляційних збитків та трьох процентів річних від простроченої суми, було закрито в частині позовних вимог про стягнення заборгованості в розмірі 97641,45 грн у зв`язку з відсутністю предмета спору та продовжено розгляд справи № 502/621/25 в частині позовних вимог про стягнення інфляційних збитків та трьох процентів річних від простроченої суми.
Позовні вимоги про позовні вимоги про стягнення інфляційних збитків та трьох процентів річних від простроченої суми вмотивовані тим, що 21 січня 2020 року між ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» та ОСОБА_1 було укладено договір № 875 про купівлю-продаж енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством за адресою: АДРЕСА_1 . 
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. 
Неналежне виконання Відповідачем своїх зобов`язань з оплати електроенергії за договором призвело до порушення прав Позивача. Позивачем проведені розрахунки 3 відсотків річних та інфляційних втрат, у зв`язку із порушенням відповідачем строків оплати за договором, з відповідача підлягають стягненню інфляційні збитки у розмірі 9245,57 грн. та 3% річних у розмірі 3650,32 грн, котрі вона і просила стягнути з останнього в повному обсязі.

Позиція відповідача у суді першої інстанції.
16 квітня 2025 року представником відповідача Жосан Т.Ю. було надано відзив, в якому зазначено, що ТОВ «ООЕК» зазначає, що не визнає як позовні вимоги, так і нарахування 3% річних та інфляційних втрат, вважає їх необґрунтованими та безпідставними.
У зв`язку з тим, що станом на дату подачі позову, обсяги згенерованої електричної енергії за договором купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом не є остаточними та можуть бути змінені, позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а тому - нарахування 3% річних та інфляційних втрат є передчасними.
По-друге, Позивачем не долучено до позовної заяви жодних доказів ані на підтвердження наявності заборгованості за договором купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом між Позивачем та Відповідачем у період з січня 2023 року до липня 2024 року, на яку були нараховані 3% річних та інфляційні втрати, ані здійснених оплат, на які Позивач посилається при здійснені розрахунку.
По-третє, наданий Позивачем до позовної заяви розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат є не вірним, так був здійснений з допущенням значної кількості помилок.
Позивачем при розрахунку 3% річних та інфляційних втрат допущені наступні помилки:
- неврахування індексів інфляції в окремі періоди, в які вони були меншими за одиницю («дефляції»), наприклад при розрахунку за періоди травень 2023 року, червень 2023 року та інші;
- невірне визначення початку періодів прострочення зобов`язання із врахуванням вихідних днів, наприклад при розрахунку за періоди квітень 2023 року, липень 2023 року, березень 2024 року, червень 2024 року, вересень 2024 року та інші;
- невірне визначення останнього дня періодів прострочення зобов`язання із врахуванням здійснених оплат (розрахунок здійснено включно з днем фактичної оплати, коли заборгованість фактично була вже погашена та не існувала), наприклад при розрахунку за періоди з січня 2023 року до серпня 2024 року та за січень 2025 року.
На підставі вищевикладеного, позовні вимоги Позивача щодо стягнення з ТОВ «ООЕК» заявлених сум 3% річних та інфляційних втрат є необґрунтованими, безпідставними та спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.
10 червня 2025 року представником відповідача було надано клопотання про зменшення суми 3% річних в якому зазначено, що нарахування 3% річних має здійснюватися із дотриманням принципу розумності, добросовісності та справедливості. Обсяги генерованої електричної енергії за договором купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом між Позивачем та Відповідачем у спірні періоди тривалий час не були підтвердженими ПРАТ «НЕК «УКРЕНЕРГО» та підлягали перевірці останнім з урахуванням достовірності даних щодо обсягів згенерованої електричної енергії приватним домогосподарством за відсутності перевищення обсягу відпуску над встановленою потужністю генеруючої установки в окремих годинах, а також відсутністю обсягів генерації в нічні години. Лише після перевірки цих даних з боку ПрАТ «НЕК «УКРЕНЕРГО» могло бути вирішено питання щодо оплати Позивачу вартості купленої Відповідачем електричної енергії за договорами. Таким чином, станом на дату подачі позову, обсяги згенерованої електричної енергії за договором купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом не були остаточними та підлягали перевірці. Разом з тим зазначаємо, що станом на сьогоднішній день ПРАТ «НЕК «УКРЕНЕРГО» було перевірено та підтверджено обсяги згенерованої електричної енергії за договорами купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом, укладеними між Позивачем та Відповідачем, за спірні періоди. У зв`язку з підтвердженням ПРАТ «НЕК «УКРЕНЕРГО» обсягів згенерованої електричної енергії за спірні періоди, ТОВ «ООЕК» на власний розсуд до настання права вимоги за договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством № 875, було перераховано на рахунок Позивача кошти в загальному розмірі 69 556,12 грн. Виконуючи функції постачальника електричної енергії, ТОВ «ООЕК» забезпечує стабільне постачання електричної енергії не лише населенню, а також органам державної влади та місцевого самоврядування, комунальним установам, закладам освіти, дитячим будинкам, лікарням, пологовим будинкам, військовим формуванням, правоохоронним органам, судам та іншим підприємствам, установам та організаціями, які мають стратегічне значення для всього регіону. Слід також зазначити, що розпорядженням Одеської обласної державної адміністрації № 109/од-2021 від 09.02.2021 р. ТОВ «ООЕК» було включено до Переліку підприємств, що мають стратегічне значення для економіки області та які формують економічний потенціал області. Розпорядженням Одеської обласної державної адміністрації № 91/А-2024 від 05.02.2024 р. (копія додається) ТОВ «ООЕК» було включено до Переліку підприємств, критично важливих для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період на території Одеської області. Крім того, ТОВ «ООЕК» визнано критично важливим підприємством паливно-енергетичного комплексу для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, що підтверджується витягами з наказів Міністерства енергетики України № 84 від 09.03.2023 р. та № 69 від 16.02.2024 р. Також, суттєвий негативний вплив на діяльність ТОВ «ООЕК» мають обставини щодо несвоєчасного виконання своїх зобов`язань перед постачальниками універсальних послуг з боку інших учасників ринку електричної енергії. Отже, все вищезазначене фактично призвело до неможливості виконувати ТОВ «ООЕК» у звичному режимі власні фінансові зобов`язання перед учасниками ринку, у тому числі перед оператором системи передачі, оскільки надходження грошових коштів за спожиту електричну енергію критично знизилось з моменту введення карантину та введення воєнного стану та до теперішнього часу. При цьому, правила роботи в умовах ринку електричної енергії вимагають від Товариства здійснення попередньої оплати фіксованих платежів за участь в торгах на різних сегментах ринку. Вказані вимоги змушують усіх постачальників акумулювати кошти для забезпечення процесу закупівлі наперед необхідного обсягу електричної енергії, достатнього для задоволення потреб споживачів. Процес планування фінансової діяльності постачальників універсальних послуг побудований, в тому числі, також на аналізі умов оплати за договорами про постачання електричної енергії споживачами. Враховуючи викладене, запроваджені законодавчі заборони, призвели до недоотримання значних сум коштів та фактично дестабілізували роботу постачальників на ринку електричної енергії, в тому числі відповідача. За таких умов здійснення діяльності, Товариству було вкрай важко забезпечити своєчасні планові розрахунки з усіма учасниками ринку. Стягнення з ТОВ «ООЕК» 3% річних є невиправданим додатковим прибутком ОСОБА_1 та одночасно непомірним тягарем для ТОВ «ООЕК». Стягнення нарахувань, які не передбачені фінансовим планом ТОВ «ООЕК» загрожуватиме нормальній операційній роботі постачальника електричної енергії, перешкоджатиме подальшим своєчасним розрахункам енергопостачальника з іншими учасниками ринку електричної енергії, у зв`язку з чим ТОВ «ООЕК» не зможе гарантувати споживачам безперебійне постачання електричної енергії. Підсумовуючи вищенаведене, враховуючи специфіку відносин, які існують на ринку електричної енергії України, з метою забезпечення оптимального балансу інтересів сторін у спорі та недопущення настання негативних наслідків для сторін, беручи до уваги добросовісність поведінки ТОВ «ООЕК» та обставини, що зумовили несвоєчасну попередню оплату планових платежів, та своєчасність розрахунків за фактом наданих послуг, що є винятковим випадком, з огляду на відсутність збитків та інших негативних наслідків для позивача, керуючись принципами справедливості та розумності представник відповідача просив зменшити суму нарахованих 3% річних, які заявлені ОСОБА_1 до стягнення, на 90 відсотків.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 25 серпня 2025 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми задоволено. Стягнено з ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати у розмірі 9245,57 грн та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 3650,32 грн, всього 12 895,89 грн. У задоволенні заяви представника відповідача про розстрочення виконання рішення суду відмовлено. Стягнено з ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги. 
В апеляційній скарзі ТОВ «ООЕК» просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи та зроблено помилкові висновки про задоволення позовних вимог.

Порядок розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.
Апеляційне провадження розглядається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 13, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 24 лтпня 2026 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що 01 липня 2019 року між ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» та ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» укладено договір № 0231-09021 про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.
09 грудня 2019 року між ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» та ОСОБА_1 укладено договір № П2300151/511183 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.
28 грудня 2021 року між та ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» та ОСОБА_1 укладено договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №875 за адресою: АДРЕСА_1 .
За умовами Договору споживач, тобто позивач у даній справі, має право продавати постачальнику універсальних послуг електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватного домогосподарства, а постачальник універсальних послуг бере на себе зобов`язання купувати у споживача електричну енергію за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП, в обсязі, що перевищує місячно споживання електричної енергії приватним домогосподарством, у строки, передбачені цим Договором.
18 березня 2025 року позивачем було направлено ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» претензію про погашення основного боргу, 3 % річних та інфляційних втрат у зв`язку з неналежного виконання умов договору № 874 від 21.01.2021 р., яку просила розглянути протягом 7 діб.
Згідно з звіту про обсяги та напрямки перетоків електричної енергії за договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством 875 від 22.01.2020 р. побутовим споживачем передано у серпні 2024 р. 5361 кВт.год.
Згідно з звіту про обсяги та напрямки перетоків електричної енергії за договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством 875 від 22.01.2020 р. побутовим споживачем передано у вересні 2024 р. 3971 кВт.год.
Згідно з звіту про обсяги та напрямки перетоків електричної енергії за договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством 875 від 22.01.2020 р. побутовим споживачем передано у листопаді 2024 р. 2143 кВт.год.
Згідно з звіту про обсяги та напрямки перетоків електричної енергії за договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством 875 від 22.01.2020 р. побутовим споживачем передано у грудні 2024 р. 952 кВт.год.
Згідно з звіту про обсяги та напрямки перетоків електричної енергії за договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством 875 від 22.01.2020 р. побутовим споживачем передано у лютому 2025 р. 2366 кВт.год.
З розрахунку вбачається, що станом на 25 березня 2025 року відповідач має заборгованість в розмірі 9245,57 грн. інфляційних нарахувань та 3% річних у розмірі 3650,32 грн.
Відповідно до листа Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 р., Торгово-промислова палата України на підставі ст.ст. 14, 14? Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).
З листа ТОВ «ООЕК» вбачається, що указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р. на всій території України починаючи з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року було введено воєнний стан строком на 30 діб. Відповідно до норм діючого законодавства України військові дії, оголошена та неоголошена війна, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками є обставинами непереборної сили (Форс-мажорними обставинами) — надзвичайними та невідворотними обставинами, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами. З урахуванням наведеного, ТОВ «ООЕК» повідомляє усіх клієнтів та контрагентів Товариства за укладеними договорами, про настання обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), які об`єктивно можуть унеможливлювати належне та своєчасне виконання зобов`язань, передбачених умовами укладених договорів (контрактів, угод тощо), зокрема договорів про надання послуг з приєднання до електричних мереж системи розподілу, обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами. Поряд із тим, ТОВ «ООЕК» продовжує свою діяльність з постачання електричної енергії та вживає усіх необхідних заходів задля забезпечення безперервного постачання електричної енергії усім споживачам.
Головою Одеської обласної державної адміністрації Гриневецьким С. було винесено розпорядження № 109/од-2021 від 09.02.2021 р. про забезпечення стабільної діяльності бюджетоутворюючих підприємств області з визначенням переліку підприємств, що мають стратегічне значення для економіки області та які формують економічний потенціал області, з яких ТОВ «ООЕК» входить в цей перелік.
ТОВ «ООЕК» визнано критично важливим підприємством паливно-енергетичного комплексу для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, що підтверджується витягом з наказу Міністерства енергетики України № 69 від 16.02.2024 р. та розпорядженням Одеської обласної військової адміністрації № 91/А-2024 від 05.02.2024 р.
Згідно з довідки ТОВ «ООЕК» від 01.07.2024 р., станом на 01.05.2024 р. між ТОВ «ООЕК» та ПАТ «МТБ Банк» укладено кредитний договір № К12697/2022 від 15.12.2022 р., у відповідності до умов якого Банк надає позичальнику грошові кошти у вигляді поновлюваної кредитної лінії з лімітом заборгованості 160000000,00 грн. під 16 % річних.
Відповідно до довідки ТОВ «ООЕК» від 27.05.2025, станом на 01 травня 2025 року загальна дебіторська заборгованість учасників ринку електричної енергії перед ТОВ «ООЕК» складає 1937844056 грн.
З листа слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Одеській області від 12.03.2025 ТОВ «ООЕК» згідно ст. 55 КПК України, визнано потерпілим у вищевказаному кримінальному провадженні.
Як зазначено в п. 1 ч. 1 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
А відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК Україні якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як зазначено у ст. 620 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як зазначено в п. 4.1 розділу 4 укладеного між сторонами по справі Договору №875 від 22.01.2020, - розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата за продану електричну енергію, вироблену в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, здійснюються постачальник універсальних послух до 15 числа місяці, наступного за розрахунковим.
Таким чином, укладений договір містить встановлений строк (термін) виконання зобов`язання та не містить умов щодо відтермінування такого строку (терміну) до погодження чи перевірки правильності наданих обсягів електричної енергії ПрАТ «НЕК «УКРЕНЕРГО»
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Окрім того, згідно із п.п. 6.1, 6.2. Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого Рішенням президії ТПП України 15.07.2014 № 40(3), підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст. 14-1 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні» в редакції від 02.09.2014 р., а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами.
Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. До кожної окремої заяви додається окремий комплект документів.
Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.
Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести.
Сторона, яка посилається на конкретні обставини, повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.
Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до ст.ст. 14, 141 ЗУ «Про Торгово-промислові палати України» шляхом видачі сертифіката. Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21.
Вирішуючи питання про наявність вини як умови застосування відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, слід враховувати особливість правової природи цієї відповідальності.
Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.
Це правило ґрунтується на засадах справедливості і виходить з неприпустимості безпідставного збереження грошових коштів однією стороною зобов`язання за рахунок іншої. Матеріальне становище учасників цивільного обороту схильне до змін, тому не виключено, що боржник, який не може виконати грошове зобов`язання зараз, зможе виконати його пізніше. Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов`язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей та інших підстав), не звільняє його від відповідальності.
Отже, відповідач не звільняється від сплати інфляційних втрат та 3% річних внаслідок неможливості виконати ним зобов`язання, у тому числі з причин, що не залежать від нього.
Крім того, відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2025 у справі №903/602/24, суд при визначенні розміру, до якого можна зменшити проценти річних, обмежений нормою частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, яка визначає, що боржник має сплатити кредитору три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) від простроченої суми. Отже, саме три проценти річних є законодавчо встановленим розміром процентів річних, які боржник повинен сплатити у разі неналежного виконання грошового зобов`язання. Три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому зменшення судом процентів річних можливе лише до такого розміру, тобто не менше ніж три проценти річних. Відтак розмір процентів річних, який становить законодавчо встановлений розмір трьох процентів річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), не підлягає зменшенню судом.
Позивачем наданий суду розрахунок та розмір нарахованих 3% річних та інфляційних втрат.
Представник відповідача заперечував проти вказаного розрахунку проте зі свого боку відповідного контррозрахунку суду не надав.
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, Суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. В свою чергу відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували позовні вимоги.
Таким чином, з відповідача дійсно підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 9245,57 гривень та 3 проценти річних в розмірі 3650,32 гривні, а позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Скаржник не довело обставини, на які посилалось як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надало.
Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Одночасно апеляційний суд зазначає, що доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, власної інтерпретації судового рішення, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.
Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Порядок оскарження постанови суду апеляційної інстанції.
Відповідно ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
У силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» залишити без задоволення.
Рішення Кілійського районного суду Одеської області від 25 серпня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складено 24 липня 2026 року.

Головуючий       Р.Д. Громік

Судді:       М.М. Драгомерецький

О.С. Комлева