МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
вул. Димитрія Ростовського, 35, селище Макарів, Бучанський район, Київська область, 08001, тел. (063)069-85-65, e-mail inbox@mk.ko.court.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2026 р. Справа № 370/40/26 
Провадження № 2/370/32/26

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючої судді 
Сініциної О.С., розглянувши у приміщенні суду у селищі Макарів Київської області у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ

у с т а н о в и в:

До Макарівського районного суду Київської області 07 січня 2026 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 49 257,09 грн та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 028,00 грн.
Від представника позивача Федотова Володимира Валерійовича 05 березня 2026 року до суду надійшло клопотання про заміну первісного відповідача ОСОБА_2 на належного відповідача ОСОБА_1 та уточнена позовна заява в якій Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 49 257,09 грн та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 028,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 . у період з травня 2023 року до листопада 2025 року (включно). ОСОБА_1 спожила природний газ на загальну суму 49 257,09 грн, вартість за користування якого, відповідач не сплатила. 
Позивач, як суб`єкт ринку газу, з 01 листопада 2018 року здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам які використовують його (природний газ) для власних потреб на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 880 від 04 липня 2017 року «Про видачу ліцензій з постачання природного газу ...» на території України.
Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.
Постановою НКРЕКП № 2501 від 30 вересня 2015 року «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Відповідно укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.
Водночас, відповідно до розпорядження КМУ від 22 липня 2020 року № 917 ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» визначено постачальником «останньої надії».
Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» не потребує двостороннього підписання. Відповідач приєдналася до договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» (ТОВ «ГК «Нафтогаз України») шляхом акцептування договору із позивачем через факт споживання газу.
На умовах договору, позивач постачав природний газ, а відповідач отримувала його та використовувала для власних потреб. Вартість використаного природного газу відповідач зобов`язаний сплачувати щомісячно, відповідно до діючих тарифів.
Так, позивачем в період з травня 2023 року до листопада 2025 року (включно) було поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 49257,09 грн (з урахуванням проплати відповідача станом на дату подачі цієї позовної заяви). 
Оскільки відповідач не у повному обсязі сплачувала нараховані суми за спожитий природний газ, це свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, а тому порушує право позивача на одержання плати за поставлений природний газ у встановлений договором строк.
Суд ухвалою від 29 січня 2026 року позовну заяву ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи постановив проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. 
Суд ухвалою від 09 березня 2026 року замінити первісного відповідача ОСОБА_2 на належного відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Встановив залученому відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Копія ухвали про заміну первісного відповідача ОСОБА_2 на належного відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09 березня 2026 року ОСОБА_1 отримала 15 квітня 2026 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням № R067142185323. Проте, не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень суду не подала.
У зв`язку з тим, що відповідач на адресу суду відзиву на позовну заяву не надала, суд відповідно до частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив таке.
З 01 листопада 2018 року ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам які використовують його (природний газ) для власних потреб на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах ч енергетики та комунальних послуг № 880 від 04 липня 2017 року «Про видачу ліцензій з постачання природного газу ...» на території України.
Відповідно до розпорядження КМУ від 22 липня 2020 року № 917 ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» визначено постачальником «останньої надії».
Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 
№ 365203628 від 09 лютого 2024 року ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, серія та номер: 866 виданого 24 травня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Караваєвою Л.А.
Згідно із розрахунком (фінансового стану), ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» за відкритим на її ім`я особовим рахунком № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , ЕІС код об`єкту газифікації 56ХМ18D57650266А.
Також, з наданого розрахунку (фінансового стану) вбачається, що в період з травня 2023 року до листопада 2025 року включно споживачем ОСОБА_1 здійснювалось споживання природного газу за вказаною адресою, загальний об`єм споживання газу за даними оператора ГРМ за вказаний період становить 8704,04 куб.м, вартістю 69257,10 грн./м.куб., сплачено за спожитий природний 20000 грн, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 49257,09 грн.
Отже, споживач ОСОБА_1 вчинила дії щодо акцептування договору, визнаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак і взаємних прав та обов`язків, що з них випливають, що свідчить про прийняття нею договору постачання природного газу ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на погоджених умовах.
Так, частиною першою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Згідно із частиною першою 1 статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2496, затверджено Правила постачання природного газу (далі Правила постачання природного газу від 30.09.2015 № 2496), пунктом 2 розділу IІІ яких визначено, що договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633,634,641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2501, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.
Особливості здійснення постачання природного газу побутовому споживачу постачальником «останньої надії» визначені розділом VI цих Правил.
Так, згідно пункту 1 Розділу VI Правил постачання природного газу від 30 вересня 2015 року № 2496, постачальник «останньої надії» здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженому постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2501, який є публічним, а його умови - однаковими для всіх споживачів.
Згідно із абзацом 2,3 пункту 1 Розділу VI вказаних Правил, договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» укладається у випадках, передбачених пунктом 3 цього розділу, з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом публічної оферти постачальника «останньої надії» та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника. Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» не потребує двостороннього підписання.
Договір постачання між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з моменту початку фактичного постачання природного газу такому споживачу (абзац 2 частини першої статті 15 Закону України «Про ринок природного газу»).
Відповідно до частини першої статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно з вимогами частин першої, другої статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису ( частина перша статті 641 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частин першої, другої статті 642 Цивільного кодексу України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Пунктом 2 розділу IІІ Правил постачання природного газу від 30 вересня 2015 року № 2496 визначено, що за договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.
Вказаним положенням відповідають приписи пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у відповідності до яких індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Приписами частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Згідно вимог статей 319, 322 Цивільного кодексу України власність зобов`язує, тягар утримання майна покладається саме на його власника.
Зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (статті 526,530 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України під порушенням зобов`язання розуміють його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Приписами статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Отже, право споживача одержувати відповідної якості послуги з постачання природного газу прямо відповідає визначений законом обов`язок оплачувати такі послуги у строки та розмірі, встановлені договором або законом.
Споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Зазначений висновок відповідає усталеній позиції Верховного Суду у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 639/10591/14-ц, від 10 грудня 2018 року у справі № 638/11034/15, від 17 січня 2019 у справі № 486/156/17, від 09 червня 2021 року у справі № 303/7554/16-ц, від 04 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21, від 07 листопада 2023 року у справі №643/17352/20, від 22 грудня 2023 року у справі № 607/2611/22, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17, висновки якого суд враховує при застосуванні норми права до даних спірних правовідносин згідно з частини четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України.
Ураховуючи викладені положення законодавства та встановлені судом фактичні обставини справи, судом встановлено, що сторони у справі вільно та на власний розсуд у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору постачання природного газу, а також приступили до його виконання, відтак, договір є укладеним відповідно до частини першої статті 638 Цивільного кодексу України та встановлює для його сторін відповідні права й обов`язки, що є обов`язковими до виконання, в тому числі, і обов`язок споживача оплачувати вартість спожитих послуг за обумовленими тарифами (цінами) у погоджені терміни.
Отже, відповідач зобов`язаний оплатити за спожитий газ, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати за газопостачання.
Відповідачкою не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача, а також належних та допустимих доказів в спростування доводів позивача щодо нарахованої суми заборгованості за спожитий природний газ.
З огляду на викладене, внаслідок неналежного виконання своїх зобов`язань щодо сплати коштів за спожитий природний газ, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 49 257,09 грн, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити.
З огляду на викладене, внаслідок неналежного виконання своїх зобов`язань у сплаті за спожитий природний газ, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 8 685,48 грн, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити.
Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, документально підтверджені судові витрати позивача зі сплати судового збору у розмірі 3 028 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладене, керуючись статтями 4, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд 

у х в а л и в:

Задовольнити позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (р/р НОМЕР_3 в АТ «Ощадбанк», м. Київ, МФО 300465, код ЄДРПОУ 40121452) заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 49 257 (сорок дев`ять тисяч двісті п`ятдесят сім) грн 09 коп. та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту.
Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація учасників:

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», адреса розташування: вулиця Шолуденка, 1, місто Київ, 04116, код ЄДРПОУ 40121452;
- ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя О.С. Сініцина