Номер провадження: 22-ц/813/418/26 
Справа № 495/5079/23
Головуючий у першій інстанції Савицький С.І.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді Комлевої О.С.,
суддів: Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д., 
за участю секретаря Громовенко А.Г.,
розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Стрезєв Анатолій Іванович, на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 травня 2023 року, постановлене під головуванням судді Савицького С.І., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності,

в с т а н о в и в:

У травні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 04.04.2023 року, укладений між позивачем та відповідачем; визнати за позивачем право власності на земельну ділянку загальною площею 6.6380 га, кадастровий номер 5120880300:01:001:0384, яка розташована за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, Аламівська сільська рада.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 04.04.2023 року між нею та відповідачкою укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме земельної ділянки, яка розташована Одеська область, Білгород-Дністровський район, Аламівська сільська рада та яка була придбана за 200000,0 грн, які відповідач отримав при підписані договору. Позивач має намір продати вказану земельну ділянку, у зв`язку із чим 01.05.2023 року на адресу відповідача позивачем направлено повідомлення про необхідність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу від 04.04.2023 року, однак відповідач не прийняв до уваги вказане повідомлення та ухиляється від вчинення відповідних дій.
Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.05.2023 року позовні вимог ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Стрезєв А.І., звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що ОСОБА_1 є кредитором ОСОБА_4 та на підставі рішення від 11.09.2012 року у справі № 1505/2461/2012 видано виконавчі листи та які перебувають на виконанні у приватного виконавця Номенко С.Б. При цьому, скаржником стверджується, що, починаючи з 2012 року, в межах відкритих та завершених виконавчих проваджень на все майно, яке належить ОСОБА_4 накладався арешт та оголошено заборону на його відчуження, а тому земельна ділянка на території Адаміської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області передано у власність позивача незаконно, в період дії відкритих виконавчих проваджень про стягнення грошових коштів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 . 
Факт належності земельної ділянки та передачу її згодом у власність третій особі в рахунок погашення боргу підтверджується підставою виникнення права власності у відповідача, про що зазначено також безпосередньо в оскаржуваному рішенні. З огляду на викладене, на думку скаржника, оскаржуваним рішення вирішено питання про його права, свободи та інтереси як кредитора за іншим стягненням.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначалося про необґрунтованість апеляційної скарги, відсутності ґрунтування її доводів на нормах діючого законодавства, а тому відсутності підстав для її задоволення.
В судове засідання призначене на 04.08.2026 року позивач та його представник не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином (а.с. 194 звор.- 196).
Будь-якого клопотання щодо відкладення судового засідання/розгляду за їх відсутності на адресу апеляційного суду не надходило.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників, які не з`явилися в судове засідання та явка яких не визнавалась судом обов`язковою.
Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність осіб, які не з`явилися в судове засідання та які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, адвоката Стрезєва А. І., представника ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення відповідно до положень ст. 376 є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Однак, оскаржуване рішення суду вказаним вимогам не відповідає, з огляду на наступне.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що між позивачем та відповідачем досягнуто згоди щодо усіх істотних умов даних договорів та сплачено грошові кошти, відповідач звільнив земельну ділянку, спірний об`єкт нерухомості переданий у власність позивача з моменту укладання цього договору.
Колегія суддів не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції та з огляду на доводи апеляційної скарги вважає за необхідне зазначити наступне.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 04.04.2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: земельної ділянки, загальною площею 6.638 га, кадастровий номер 5120880300:01:001:0384, що розташована за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, Адамівська сільська рада.
Вказана земельна ділянка належала продавцю – ОСОБА_3 на підстав ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.02.2022 у справі № 495/498/22, якою затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за якою земельну ділянку передано в рахунок погашення боргу за договором позики від 05.09.2019 ОСОБА_3 .
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та безпосередньо єдиного реєстру судових рішень, в проваджені Одеського апеляційного суду перебувала апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.02.2022 у справі № 495/498/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики. За результатами розгляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 постановою Одеського апеляційного суду від 09.06.2026 (головуючий суддя Назарова М.В.) вказану ухвалу скасовано та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Тобто, ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.02.2022 на підставі якої ОСОБА_3 набула права власності на спірну земельну ділянку скасовано. 
Відповідно на момент розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 у справі № 495/5079/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на земельну ділянку, правова підстава за якою ОСОБА_3 набуто право власності на вищевказану спірну земельну ділянку відсутня, а тому відповідач не є власником даної земельної ділянки, з огляду на що підстави для задоволення заявлених ОСОБА_2 позовних вимог також відсутні.
Окрім того, апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що, скасовуючи ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області про затвердження мирової угоди, на підставі якої ОСОБА_3 набуто права власності на спірну земельну ділянку, апеляційний суд в постанові від 09.06.2026 виходив із того, що умови мирової угоди порушують права та охоронювані законом інтереси ОСОБА_1 як стягувача за виконавчим документом, виданим на виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.09.2012 у справі № 1505/2461/2012 та який перебував на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Носенко С.Б. під час укладення мирової угоди, адже ОСОБА_4 розпорядився належним йому майном, про існування якого виконавцю не було та не могло бути відомо через відсутність вказаних відомостей у реєстрі речових прав на нерухоме майно, будучи обізнаним про наявність невиконаних ним зобов`язань за рішенням суду у справі № 1505/2461/2012.
Вказані обставини справи також підтверджуються наявними матеріалами справи, з яких вбачається, що на підставі рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.09.2012 у справі № 1505/2461/2012 видано виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 про стягнення суми боргу (а.с. 53-54), за якими 25.09.2020 відкрито виконавчі провадження. Дані виконавчі листи до 05.09.2024 перебували на виконані у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Носенко С.Б. та повернуто стягувачу.
10.09.2024 державним виконавцем Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області відкрито виконавчі провадження за даними виконавчими листами (а.с. 59-60). В межах даних виконавчих проваджень накладено арешт на все майно ОСОБА_4 . Відомостей щодо виконання боржником ОСОБА_4 вищезазначеного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.09.2012 за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_4 відсутні.
З викладеного в своїй сукупності вбачається порушення оскаржуваним рішенням прав та обов`язків скаржника – ОСОБА_1 в даному випадку як стягувача за зазначеними виконавчими провадженнями, а тому з огляду на наявність невиконаних виконавчих проваджень за якими ОСОБА_4 є боржником перед ОСОБА_1 , накладення арешту на все нерухоме майно боржника, відсутність в реєстрах будь-яких відомостей щодо права власності останнього на спірну земельну ділянку, доводи апеляційної скарги в даній частині підтверджуються наявними матеріалами справи в своїй сукупності.
За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про скасування оскаржуваного рішення з огляду на неповне встановлення судом першої інстанції всіх фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи по суті, та ухвалення нового, про відмову у задоволені позовних вимог.
Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України). 
За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 3000,0 грн, що підтверджується квитанцією № 5417-3007-7115-5689 від 25.08.2025.
З урахування висновків суду про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений скаржником в апеляційній інстанції судовий збір.
Керуючись ст.ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, 
у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Стрезєв Анатолій Іванович – задовольнити.
Заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 травня 2023 року – скасувати та ухвалити нову постанову.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстрація: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , реєстрація: АДРЕСА_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 3000 (три тисячі) грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 07 серпня 2026 року.

Головуючий О.С. Комлева

Судді М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік