ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА

справа № 753/18267/25
провадження № 2/753/11664/25
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2026 року          м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого судді Кулика С.В., за участю секретарів судового засідання Щербак А.О., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, ОСОБА_3 , третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельниченко Ірина Олександрівна про визнання права власності на нерухоме майно, 
ВСТАНОВИВ : 

До Дарницького районного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 , з позовом до Київської міської ради, ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельниченко І.О., про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла рідна тітка позивача ОСОБА_5 , яка на день смерті проживала разом з позивачем в АДРЕСА_1 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Мати позивача ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті тітки ОСОБА_5 , відкрилась спадщина, до складу якої входять: квартира загальною площею 52,7 кв.м., житловою площею 29 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_2 , земельні ділянки площею 5,0817 га, 0,4993 га, 0,1929 га, що розташовані на території Бобровицької міської ради Ніжинського району Чернігівської області. Спадщину після смерті ОСОБА_5 , прийняла позивач. 15.08.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельниченко І.О., було заведено спадкову справу № 21/2022 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . 21.06.2023 року рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області було встановлено факт родинних відносин, а саме що позивач є племінницею ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 яка була рідною сестрою ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач звернулась до нотаріуса повторно, надавши рішення суду, що підтверджує факт родинних відносин, та просила видати свідоцтво про право на спадщину на квартиру та земельні ділянки, що належали спдакодавцю ОСОБА_5 22.09.2023 року постановою приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим що із документів зазначеної спадкової справи вбачається, що окрім позивача є інша спадкоємиця, яка має право на спадкування відповідно до чинного законодавства, а саме дочка померлої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Актом обстеження про спільне проживання, здійснення догляду та проведення поховання від 30.11.2022 року, складеним депутатом Бобровицької міської ради Чернігівської області Шульгою В.М., підтверджується, що позивач проживала за адресою: АДРЕСА_1 , спільно з ОСОБА_5 . Зазначено, що в паспорті громадянина СРСР ОСОБА_4 , є запис від 14.12.1989 року про реєстрацію її місця проживання в АДРЕСА_3 . В подальшому 21.04.2015 року, ОСОБА_3 , отримала паспорт громадянина РФ № НОМЕР_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_4 . Вказано, що 26.06.2024 року рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 , крім того вказаним рішенням було визнано за позивачем право власності на земельні ділянки площею 5,0817 га, 0,4993 га, 0,1929 га, що розташовані на території Бобровицької міської ради Ніжинського району Чернігівської області. Рішення набрало законної сили 27.07.2024 року. Враховуючи наведене позивач просить визнати за нею право власності на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_2 . 
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.10.2025 року, по справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.
Згідно ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 23.01.2026 року, по справі було закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд.
Від відповідача Київської міської ради надійшов відзив, відповідно до якого зазначено, що оскільки фактично спір виник між наявними спадкоємцями, а саме рідною донькою та племінницею спадкодавця, то Київська міська рада у вказаному випадку є неналежним відповідачем. Враховуючи наведене в задоволенні позову просили відмовити.
Від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначено, що оскільки ОСОБА_4 , фактично не проживала разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, є такою яка не прийняла спадщину, у зв`язку з чим позивачем було визначено відповідачем також Київську міську раду.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав зазначених у позові, наполягала на їх задоволенні.
Від приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Мельниченко І.О., надійшла заява про розгляд справи без її участі.
Інші учасники в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
Суд заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступного.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 24.06.2022 року Бобровицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 
15.08.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельниченко І.О., було зареєстровано спадкову справу №21/2022 після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
21.06.2023 року рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області було встановлено факт родинних відносин, а саме що позивач є племінницею ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 яка була рідною сестрою ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
26.06.2024 року рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області встановлено, що ОСОБА_1 , є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 , крім того вказаним рішенням було визнано за позивачем право власності на земельні ділянки площею 5,0817 га, 0,4993 га, 0,1929 га, що розташовані на території Бобровицької міської ради Ніжинського району Чернігівської області
Відповідно до акту обстеження про спільне проживання, здійснення догляду та проведення поховання від 30.11.2022 року, складеним депутатом Бобровицької міської ради Чернігівської області Шульгою В.М., вбачається, що позивач проживала за адресою: АДРЕСА_1 , спільно з ОСОБА_5 .
Згідно з свідоцтвом про право власності на житло від 29.03.1993 року виданого Дарницькою дистанцією цивільних споруд, вбачається, що ОСОБА_5 , на праві власності належить квартира розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
22.09.2023 року постановою приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим що спадкоємиця першої черги.
17.08.2021 року на замовлення ОСОБА_5 , КП КМР «КМ БТІ» було виготовлено технічний паспорт на квартиру розташовану адресу: АДРЕСА_2 .
Відповідно до паспорта громадянина СРСР виданого на ім`я ОСОБА_4 , вбачається, що в ньому є запис від 14.12.1989 року про реєстрацію її місця проживання в АДРЕСА_3 .
Згідно з паспортом громадянина РФ виданого на ім`я ОСОБА_3 , виданого 27.07.2010 року, вбачається, що остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .
Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України,спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України).
Відповідно до пленуму Верховного Суду України в п. п. 3, 23Постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК.
Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.
Державна реєстрація у житлі сама по собі не є беззаперечним доказом постійного проживання особи за адресою реєстрації.
Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.
Такий правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладений в постановах Верховного Суду: від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17; від 18 листопада 2020 року у справі № 523/19010/15-ц; від 02 квітня 2021 року у справі № 191/1808/19; від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19.
Положеннями ч. ч. 1, 6 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Згідно з вимогами ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання адміністративно територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування це адміністративно територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.
Із аналізу наведених норм права можна зробити висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч. 3ст. 1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті останнього.
Зі змісту наведених норм закону вбачається, що під постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою.
Аналізуючи матеріали справи, суд враховує, що ОСОБА_3 є громадянкою РФ та тривалий час проживає на території іншої держави, доказів фактичного спільного проживання останньої зі спадкодавицею на час відкриття спадщини матеріали справи не містять. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 у встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Таким чином, сама по собі наявність у ОСОБА_3 статусу доньки спадкодавиці та спадкоємця першої черги за законом не свідчить про прийняття нею спадщини, оскільки на час її відкриття вона не проживала постійно разом зі спадкодавицею, а у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звернулася. Позивач, як спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавицею на час відкриття спадщини, є такою, що прийняла спадщину. При цьому рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 26.06.2024 року, яке набрало законної сили 27.07.2024 року, встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 , та визнано за нею право власності на належні спадкодавиці земельні ділянки. За таких обставин суд вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , а відсутність можливості оформити спадкові права на квартиру в нотаріальному порядку зумовлена наявністю формальних відомостей про іншу спадкоємицю, яка фактично спадщину не прийняла. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.12,13,263-265 ЦПК України, ст.ст.1221, 1268, 1270 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, ОСОБА_3 , третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельниченко Ірина Олександрівна про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , право власності на квартиру, загальною площею 52,7 кв.м., житловою площею 29 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане 29 березня 1993 року по праву спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 
Відповідачі: Київська міська рада, ЄДРПОУ 22883141, адреса: м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36.
ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2 .
Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельниченко Ірина Олександрівна, адреса: АДРЕСА_6 

Суддя            С.В.Кулик