Справа № 347/1970/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2026  року суддя Косівського районного суду Івано-Франківської області Драч Д.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працевлаштованого, по ч.1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 01.08.2026 о 16:47:00 годині в с. Стопчатів, по вулиціЦентральна керуючи транспортним засобом марки БМВ 525 д.н.з. НОМЕР_2 на законну вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору, спеціального звукового сигналу, вимогу про зупинку проігнорував, продовживши рух та не зупинився., чим порушив п. 2.4. ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.122-2 КУпАП. 
ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушення визнав повністю та пояснив, що за вказаних у протоколі обставин він керував автомобілем, не маючи посвідчення водія, а коли його зупиняли працівники поліції – злякався притягнення до відповідальності за керування без посвідчення водія та не зупинився.
Вислухавши адмінпритягуваного, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя вбачає у діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП.
Так, пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі -ПДР України).
Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
За змістом п.2.4, п.8.9.б ПДР України: водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки у разі поданої поліцейським вимоги про зупинку транспортного засобу за допомогою, зокрема, увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів цієї справи, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, керуючи транспортним засобом у вказаній дорожній обстановці, вимог пунктів, зокрема, п.2.4, п.8.9.б ПДР України не дотримався, отже він підлягає адміністративній відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП. Його вина повністю доведена, у розумінні ст. 251 того ж Кодексу належними та допустимими доказами, а саме: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №734568 від 01.08.2026 року, який складений у максимальній відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР України (а.с.1);
- копією постанови ЕНА № 7651945 від 01.08.2026 року відносно ОСОБА_1 , що підтверджує факт підставності його зупинки (а.с.2);
- копією техпаспорта (а.с.3);
- фотокопією місця події (а.с.4);
- рапортом (а.с.5);
- відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників Косівського РВП ГУНП, що здійснювали оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, який кореспондується з письмовими доказами (а.с.6).
Дослідивши матеріали справи, суд, у відповідності до положень ст. 251 та ст. 252 КУпАП, вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності наявний склад адміністративного правопорушення передбачений ч.1 ст. 122-2 КУпАП, оскільки останній порушив п.2.4 та п. 8.9.б. ПДР України.
При накладенні стягнення суддя враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують/обтяжують відповідальність винного.
Обставин, що пом`якшують/обтяжують відповідальність винного за вчинене правопорушення, суддею не встановлено.
Відповідно до ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Санкція ч.1 ст.122-2 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.
Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст.23 КУпАП).
Враховуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст.ст. 33, 221, 283, 284 КУпАП та ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», суддя

УХВАЛИЛА:

визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАПта застосувати до нього стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 153 ( сто п`ятдесят три) гривні.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 копійок на користь держави за реквізитами: отримувач - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UА908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106. Стягувачем є Державна судова адміністрація України.
Відповідно до ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова суду може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя:        Д.С. Драч