ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний номер справи: 766/14155 /25    Головуючий у 1-й інстанції: Зуб І.Ю.
Номер провадження: 22-ц/819/1076/26      Доповідач: Воронцова Л.П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року         м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя- доповідач) Воронцової Л.П.,
суддів:    Базіль Л.В.,
Майданіка В.В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
представник позивача – адвокат Харченко Дмитро Миколайович,
відповідач - Приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма «Роднічок»,
розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Харченко Дмитро Миколайович на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 14 травня 2026 року, ухвалене під головуванням судді Зуб І.Ю., у справі за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Харченко Дмитро Миколайович до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Роднічок» про стягнення заборгованості за договором оренди,-
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст вимог заяви
11 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вище зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 09 грудня 2018 року між нею та ПСП «Агрофірма «Роднічок» був укладений договір оренди землі. Відповідно до п. 1 Договору, орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку кадастровий номер 6520387500:04:034:0017 сільськогосподарського призначення із земель приватної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Згідно пункту 9 цього ж Договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі, за наступний рік до 01 вересня поточного року. Розмір річної орендної плати за земельну ділянку приватної власності визначено і погоджено сторонами в розмірі: 15 602,00 грн.
29 грудня 2023 року та 07 лютого 2025 року відповідач перерахував на розрахунковий рахунок позивача грошові кошти в сумі 8 000 грн. 00 коп., що в силу положень ч. 1 ст. 264 ЦК України вважається вчиненням боржником дій, що свідчать про визнання ним свого боргу.
У порушення умов п. 9 Договору, ПСП «Агрофірма «Роднічок», як Орендар прострочило виконання грошового зобов`язання, не сплативши в повному обсязі орендну плату за 2023, 2024, 2025 роки та 2026 роки у строки передбачені договором оренди землі.
Загальний розмір заборгованості ПСП АФ «Роднічок» складає: 64 449 грн. 57 коп., з яких: 54 408 грн. 00 коп. – заборгованість з орендної плати за 2023-2026 роки; 7 841 грн. 73 коп. інфляційне збільшення боргу та 2 199 грн. 84 коп. – 3 % річних.
При зверненні до суду позивач понесла витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8 000 грн. 00 коп.
Просила стягнути з приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Роднічок» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором оренди землі в розмірі 64 449 грн. 57 коп., з яких: 54 408 грн. 00 коп. – заборгованість з орендної плати за 2023-2026 роки; 7 841 грн. 73 коп. інфляційне збільшення боргу та 2 199 грн. 84 коп. – 3 % річних та судові витрати.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції та мотиви його ухвалення 
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 14 травня 2026 року позов задоволено частково.
Стягнуто з Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Роднічок» (ЄДРПОУ 19292651, місцезнаходження: 57262, Миколаївська обл., Миколаївський р-н., с. Миколаївка, вул. І.Франка, б.13а) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) заборгованість за договором оренди землі в розмірі 12 222 грн. 55 коп, з яких: 11 602 грн. 00 коп. – заборгованість з орендної плати за 2026 рік без урахування податків та обов`язкових платежів; 411 грн. 71 коп. – інфляційне збільшення боргу та 208 грн. 84 коп. – 3 % річних.
Стягнуто з Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Роднічок» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 184 грн. 10 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 1520 грн. 00 коп.
В задоволенні решти вимог – відмовлено.
Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції вважав, що відповідачем доведено факт неможливості використання орендарем земельної ділянки з незалежних від нього причин - існування форс-мажорних обставин, які перешкоджали підприємству виконати передбачений договором обов`язок з виплати позивачу орендної плати за 2023 рік, оскільки земельна ділянка, що розташована на території Чорнобаївської сільської територіальної громади Херсонського району Херсонської області в період з 01 березня по 11 листопада 2022 року перебувала під тимчасовою окупацією, тому в 2022 році орендар значною мірою був позбавлений можливості використовувати ділянку для отримання доходів в 2022 році та сплатити позивачеві у передбачений договором термін до 01 вересня 2022 року орендну плату за 2023 рік.
У 2023 та у 2024 роках ПСП "Агрофірма "Роднічок" було об`єктивно позбавлене можливості здійснювати господарську діяльність на земельній ділянці у зв`язку з її забрудненням вибухонебезпечними предметами, що підтверджується актом №3161 від 13.02.2024 року виконаних робіт з очищення місцевості та свідчить про наявність підстав для звільнення відповідача від сплати орендної плати у зазначені роки, а саме: у період до 01 вересня 2023 року за 2024 рік та у період до 01 вересня 2024 року за 2025 рік (тобто, здійснити оплату наперед).
Суд вважав, що сплачені підприємством орендодавцю платежі по 4000 грн кожний (29 грудня 2023 року та 07 лютого 2025 року) слід враховувати в рахунок часткової виплати орендної плати відповідно за 2025 рік (яку слід було сплатити до 01.09.2024 року) та за 2026 рік (яка підлягала сплаті до 01.09.2025 року).
Зваживши на проведення розмінування орендованої земельної ділянки у 2024 році, не доведення відповідачем неможливості використання землі за цільовим призначенням в 2025 році, перебування ділянки в оренді підприємства протягом 2025 року, часткову виплату орендної плати у в лютому 2025 року в розмірі 4000грн. (за 2026 рік) та не проведення повної оплати орендної плати за 2026 рік з урахуванням погоджених сторонами строків її виплати до 01 вересня 2025 року, суд дійшов висновку про стягнення з ПСП «Агрофірма «Роднічок» на користь відповідача заборгованості з орендної плати за 2026 рік в розмірі 11 602,00 грн. (15 602грн. – 4000,00грн) без врахування податків та зборів, передбачених чинним законодавством.
Урахувавши, що на час розгляду справи відповідач не сплатив орендну плату у повному обсязі в обумовлений договором строк до 01 вересня 2025 року, суд вважав частково підлягаючими задоволенню вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних у розмірі 208,84 грн та 620,55 грн відповідно.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Харченко Д.М., подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що суд при ухваленні вказаного рішення неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду про те, що у 2024 році ПСП «Агрофірма «Роднічок» була позбавлена можливості здійснювати господарську діяльність на земельній ділянці у зв`язку з її забрудненням вибухонебезпечними предметами, ураховуючи, що після розмінування, з 13 лютого 2024 року, земельна ділянка була доступна до використання за цільовим призначенням, а процес вирощування урожаю складається із двох етапів : осіннього і весняного, є хибним.
Суд дійшов хибного висновку, що платежі здійснені орендарем на загальну суму 8 000 грн в рахунок часткової оплати орендної плати відповідно за 2025 рік (яку слід було сплатити до 01.09.2024 року) та за 2026 рік (яка підлягала сплаті до 01.09.2025 року), оскільки вказані суми не можуть враховуватися наперед або заднім числом і у них є конкретне цільове призначення, а саме часткова сплата орендної плати за 2023 та 2025 роки та свідчать про визнання ним свого боргу. Відтак вони мали бути враховані судом під час ухвалення оскаржуваного рішення саме як визнання відповідачем свого боргу перед позивачем за 2023 та 2025 роки відповідно.
Саме орендар, як суб`єкт підприємницької діяльності несе ризик збитковості своєї діяльності і вказаний ризик не може перекладатися на орендодавця, який за договором оренди виконав взяті на себе зобов`язання у повному обсязі і не може відповідати за можливі збитки (повінь, посуха, пожежа, тощо) відповідача в процесі здійснення ним своєї господарської діяльності.
Просила скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити у повному розмірі.
Позиція інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу представник ПСП АФ «Роднічок « Сергєєва К.О. доводи скарги не визнала, зазначила, що позивач фактично визнає неможливість використання орендарем земельної ділянки у 2023-2024 роках, та помилково вважає можливим використання підприємством належної їй земельної ділянки вже у 2025 році, оскільки лист від 22.08.2025 р. Херсонської обласної військової адміністрації № 01-01-51-9226/0/25/46, у якому було зазначено, коли та які саме роботи проводилися на земельній ділянці з кадастровим номером 6520387500:04:034:0017 був отриманий підприємством лише 22.08.2025 р. Разом із відповіддю ХОВА був наданий загальний Акт №3161 від 13.02.2024, в якому зазначено, що в період з 29.12.2023 р. по 13.02.2024 р. був проведений огляд земельних ділянок, були виявлені вибухонебезпечні предмети, ї їх знешкодження проводилося на місці. До вказаного часу відповідач не знав та не мав підтвердження безпеки на земельній ділянці позивача.
При користуванні земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, слід враховувати строки обробки землі, підготовки до посівів та вирощування, у зв`язку з цим відповідач не міг та не використовував/не обробляв земельну ділянку в 2024 р. та 2025 р.
Зазначає про безпідставне посилання позивачем у питанні визнання боргу на певну судову практику, оскільки вона не є релевантною до даної справи. Представник відповідача просила залишити скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.
Провадження в суді апеляційної інстанції
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 червня 2026 року визначено склад колегії суддів для розгляду даної справи : Воронцова Л.П. (суддя – доповідач), Базіль Л.В., Майданік В.В.
Ухвалою суду від 10 червня 2026 року апеляційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків.
Ухвалою суду від 19 червня 2026 року відкрито провадження у справі.
Ухвалою суду від 29 червня 2026 року справу призначено до судового розгляду на 13 липня на 13.55 год.
Встановлені судом обставини справи
09 грудня 2018 року між ОСОБА_1 та ПСП «Агрофірма «Роднічок» укладено договір оренди землі.
Відповідно до пункту 1 Договору, Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку кадастровий номер 6520387500:04:034:0017 сільськогосподарського призначення із земель приватної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в адміністративних межах Чорнобаївської сільської ради.
Договір укладено на 7 (сім) років, починаючи з моменту його державної реєстрації (пункт 8 Договору).
Згідно з пунктом 9 цього Договору, орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі. Розмір річної орендної плати за земельні ділянки приватної власності визначені і погоджені сторонами в такому розмірі: 15 602 (п`ятнадцять тисяч шістсот дві) грн. за земельну ділянку та виплачується наступним чином:- до 01.09.2022 року за 2023 рік;- до 01.09.2023 року за 2024 рік;- до 01.09.2024 року за 2025 рік.
07 серпня 2024 року між сторонами була укладена Додаткова угода до Договору оренди землі від 11 грудня 2018 року, у пункті 8 якого зазначено, що Договір укладено строком до 01.10.2032р., починаючи з дати укладення цього Договору, з урахуванням періоду ротації основної сівозміни. Договір вважається поновленим на той самий строк на тих самих умовах у разі відсутності заяви однієї із сторін цього Договору про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору в порядку передбаченому законодавством. 
Відповідно до пункту 9 Додаткової угоди до договору оренди, загальний розмір річної орендної плати за користування земельною ділянкою становить 15 602,00 грн, та зазначено терміни внесення орендарем орендної плати на період дії угоди, аналогічно, як і в основному Договорі – наперед, зокрема до 01 вересня 2025 року за 2026 рік.
29 грудня 2023 року та 07 лютого 2025 року відповідач перерахував на розрахунковий рахунок позивача грошові кошти в сумі 3 220 грн і 3 080 грн відповідно, призначення платежу - оренда плата.
Мотивувальна частина 
Позиція апеляційного суду
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду у справі за позовом з ціною менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому, відповідно до частини тринадцятої статті 7 та частини першої статті 369 ЦПК України підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами без проведення судового засідання.
Відповідно до частини першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону. 
Мотиви, якими керується апеляційний суд, та застосовані норми права
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Правилами частини першої статті 2 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Отже, оренда землі є окремим видом найму майна, загальні правила якого визначені приписами цивільного (приватного) права. Відповідно й законодавче регулювання підстав припинення права оренди землі складається з норм цивільного та земельного законодавства.
Договір оренди землі, відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі», це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди, зокрема, є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, а приписи статей 24, 25 цього Закону визначають права та обов`язки орендодавця та орендаря, зокрема право орендодавця вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди і своєчасного внесення орендної плати, а також право орендаря самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.
Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт (частина друга статті 25 Закону України «Про оренду землі»).
У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що ПСП «Агрофірма «Роднічок» протягом 2023-2025 років не виплачувало позивачу орендну плату у строки, визначені умовами укладеного між ними договору оренду землі, що було обумовлено неможливістю використання орендарем земельної ділянки, здійснення господарської діяльності з незалежних від нього причин. 
Відповідач факт невиплати орендної плати за 2023-2026 роки не заперечує, посилаючись на те, що заборгованість по орендній платі за вказаний період виникла виключно за обставин, пов`язаних з військовою агресією рф проти України, що стало підставою для введення військового стану з 24 лютого 2022 року, окупацією Херсонської області та забруднення орендованої земельної ділянки вибухонебезпечними предметами.
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно частини четвертою статті 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.
Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (форс-мажору).
Частиною 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, тощо.
У зв`язку із запровадження на території України Указом Президента України №64 від 24 лютого 2022 року воєнного стану, Торгово-промисловою палатою України (далі - ТПП) було оприлюднено лист № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року, яким повідомлено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). Це означає, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань.
В постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14 червня 2022 року в справі №922/2394/21 зазначив, що: «статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Так, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Таких висновків дотримується Верховний Суд у постанові від 16 липня 2019 року у справі №917/1053/18 та у постанові від 09 листопада 2021 у справі №913/20/21».
Отже, орендар повинен довести факт, що він опинився в ситуації неможливості виконання договірних зобов`язань, або ж виконання договірних зобов`язань внаслідок військової агресії було практично неможливим (через активні воєнні дії, тимчасову окупацію засміченням вибухонебезпечними предметами земельної ділянки, що є предметом договору), це допоможе уникнути відповідальності за порушення договірних зобов`язань.
Відповідно до частини першої статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Системний аналіз глави 58 ЦК України свідчить, що оренда земельної ділянки є різновидом найму майна, а тому загальні положення про найм (оренду) застосовуються до регулювання відносин з найму (оренди) земельної ділянки, якщо інші правила не передбачено спеціальним Законом. Положення Закону України «Про оренду землі» не забороняють застосування до відносин з оренди землі наведених загальних положень, викладених у статті 762 ЦК України (постанова Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 399/935/16-ц (провадження № 61-304св17)).
Згідно з положеннями частини шостої статті 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.
У пунктах 6.8-6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі №910/7495/16 (провадження № 12-37гс18) зазначено, що норма частини шостої статті 762 ЦК України визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.
Обставини, зазначені у нормі частини шостої статті 762 ЦК України, повністю не охоплюються поняттям форс-мажорних обставин, адже на відміну від останніх, ознаками яких є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність, перші можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією орендодавця, тобто обставини згідно з частиною шостою статті 762 ЦК України можуть включати обставини непереборної сили та випадку, втім не обмежуються ними.
Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відсутність у частині шостій статті 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.
Встановлені у справі обставини свідчать, що спірна земельна ділянка розташована в адміністративних межах Чорнобаївської сільської територіальної громади Херсонського району Херсонської області, яка у період з 01 березня по 11 листопада 2022 року перебувала під тимчасово окупацією рф, з 11 листопада 2022 року Чорнобаївська сільська територіальна громада Херсонського району Херсонської області віднесена до території можливих бойових дій, а з 01 травня 2023 року -активних бойових дій, що підтверджується наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309, яким затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, а також Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, який затверджено наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року№ 376, який є чинним.
Згідно правового висновку, наведеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) у кожному конкретному випадку істотність порушення договору треба оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон розкриває за допомогою іншого оціночного поняття «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору». Тобто, критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданої цим порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір.
Колегія суддів погоджується із висновком суду, що належними, достатніми та допустимими доказами відповідачем доведено факт неможливості використання орендарем земельної ділянки з незалежних від нього причин, а саме існування форс-мажорних обставин, які перешкоджали підприємству виконати передбачений договором обов`язок з виплати позивачу орендної плати за 2023 рік, оскільки земельна ділянка, що розташована на території Чорнобаївської сільської територіальної громади Херсонського району Херсонської області в період з 01 березня по 11 листопада 2022 року перебувала під тимчасовою окупацією, тому в 2022 році орендар був позбавлений можливості використовувати земельну ділянку для отримання доходів в 2022 році та сплатити позивачеві у передбачений договором термін до 01 вересня 2022 року орендну плату за 2023 рік.
Обґрунтовуючи свої заперечення щодо неможливості виплати орендної плати за 2024, 2025 та 2026 роки відповідач посилається на наявність обставин непереборної сили, за які підприємство не відповідає, зокрема, не можливість використання орендованої земельної ділянки позивача через її замінування та забруднення вибухонебезпечними предметами.
Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
На підтвердження неможливості використання орендованої земельної ділянки у період з 2023 по 2025 роки з незалежних від відповідача причин та забруднення цієї ділянки вибухонебезпечними предметами представник відповідача надав суду першої інстанції наступні докази:
звернення підприємства до представництва "ХАЛО ТРАСТ" в Україні від 09 лютого 2023 року з проханням надати допомогу у розмінуванні територій, відповіді на яке відповідач не отримав;
запит відповідача до Херсонської обласної військової адміністрації запит № РД/Вих-0278 від 07 серпня 2025 року щодо надання інформації про проведення робіт з очищення від вибухонебезпечних предметів територій у межах Чорнобаївської об`єднаної громади;
лист Херсонської обласної військової адміністрації №01-01-51-9226/0/25/46 від 22 серпня 2025 року, який містить, серед іншого, інформацію про роботи з розмінування та очищення, які проводилися на земельній ділянці з кадастровим номером 6520387500:04:034:0017, яка перебуває у власності позивача та в оренді ПСП «Агрофірма «Роднічок», до якого долучено Акт № 3161. 
Відповідно до загального акту № 3161 ( дата складання відсутня), який погоджено із командиром зведеного інженерного загону військової частини НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_2 18.04.2024 року, дата затвердження акту начальником в/ч відсутня, здійснено обстеження та очищення (розмінування) земель сільськогосподарського призначення Чорнобаївської територіальної громади від вибухонебезпечних предметів, яке відбувалося в період з 29 грудня 2023 року по 13 лютого 2024 року. 
Відповідач зазначав, що підприємство, у зв`язку із забрудненням земельних ділянок вибухонебезпечними предметами, не могло провести посівну та збиральну кампанії, а відтак отримати будь-які доходи від її використання, в тому числі у період з 2022 по 2025 роки, враховуючи аграрний рік, який стосується циклу сільськогосподарських робіт та пов`язаних з ними процесів, та включає підготовку ґрунту, посів, догляд за посівами, збір урожаю та інші дії, що є частиною аграрного сектору економіки.
Ураховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду про доведеність відповідачем належними доказами факту забруднення після деокупації території протягом 2023-2024 років належної позивачу земельної ділянки вибухонебезпечними предметами та вчинення ПСП «Агрофірма «Роднічок» в межах реалізації Закону України «Про протимінну діяльність в Україні» заходів щодо звернення до компетентних органів з приводу обстеження та розмінування орендованих угідь з метою усунення перешкод у користуванні землею, що об`єктивно вплинуло на неможливість виконання орендарем зобов`язань з виплати орендної плати протягом означеного періоду.
На думку колегії суддів, забруднення земельного масиву, до складу якого входить земельна ділянка позивача, вибухонебезпечними предметами, її не використання внаслідок цього забруднення, а в подальшому виявлення, розмінування, знищення вибухонебезпечних предметів уповноваженим на те Законом України «Про протимінну діяльність в Україні» органом, дає підстави для застосування до спірних правовідносин приписів частини шостої статті 762 ЦПК України, а доводи апеляційної скарги позивача у зазначеній частині висновки суду не спростовують і підлягають відхиленню.
Колегія суддів дійшла висновку, що аналіз наданих суду відповідачем доказів та доводів на спростування заявлених позовних вимог щодо виплати орендної плати позивачу за 2024 та 2025 роки, свідчить, що у 2023 та у 2024 роках ПСП "Агрофірма "Роднічок" було об`єктивно позбавлене можливості здійснювати господарську діяльність на земельній ділянці у зв`язку з її забрудненням вибухонебезпечними предметами, що підтверджується актом №3161, без дати, та свідчить про наявність підстав для звільнення відповідача від сплати орендної плати у зазначені роки, а саме: у період до 01 вересня 2023 року за 2024 рік та у період до 01 вересня 2024 року за 2025 рік (здійснюючи оплату наперед).
Доводи скаржника про можливість використання відповідачем належної їй земельної ділянки після 13.02.2024, а отже обов`язок останнього по сплаті орендної плати за 2025 рік, спростовується тим, що 13.02.2024 – це дата завершення проведення вказаних робіт, сам акт №3161 не містить дати його складання, при цьому на акті вказана дата його погодження із командиром зведеного інженерного загону військової частини НОМЕР_2 від 18.04.2024 та відсутня інформація про доведення до орендаря інформації про виконання робіт із очищення і розмінування землі та обізнаності підприємства про можливість використання землі, за обставин вказаних відповідачем про те, що йому стало відомо про розмінування і очищення території лише із листа ХОВА від 22.08.2025, які стороною позивача не спростовані. До того ж, беручи до уваги період від дати погодження на акті №3161 – 18.04.2024 до дати здійснення виплати орендної плати за умовами договору, - 01.09.2024 (за 2025 рік), ураховуючи стан землі, яка не оброблялася із лютого 2022 року, особливості сівозміни, слід дійти висновку, що відповідач не мав реальної об`єктивної можливості у період із 18.04.2024 по 01.09.2024 здійснити роботи з обробітку землі, засіяти та зібрати урожай, який би дав можливість здійснити розрахунок із орендодавцем.
29 грудня 2023 року та 07 лютого 2025 року ПСП «Агрофірма «Роднічок» здійснено часткову виплату ОСОБА_1 орендної плати в розмірах 3220 грн. та 3080 грн. відповідно, що з урахуванням необхідності сплати орендарем податків та зборів, в загальному розмірі становить по 4 000 грн. орендної плати, що позивачем не заперечується. Зазначеними діями, а саме частковою сплатою орендної плати в загальному розмірі 8000грн., відповідач підтвердив свої наміри щодо користування земельною ділянкою та сплати орендної плати за її користування.
За відсутності доведення іншого, апеляційний суд погоджується із висновком суду, що вказані платежі по 4000 грн кожний (28 грудня 2023 року та 07 лютого 2025 року) слід враховувати в рахунок часткової виплати орендної плати відповідно за 2025 рік (яку слід було сплатити до 01.09.2024 року) та за 2026 рік (яка підлягала сплаті до 01.09.2025 року).
Доводи скарги у зазначеній частині свідчать про власне суб`єктивне бачення позивачем призначення вказаних сум, що протирічить логіці та змісту пункту 9 Договору оренди землі та Додаткової угоди до нього щодо термінів виплати орендної плати, тому підлягають відхиленню.
Часткову сплату відповідачем орендної плати у 2025 році суд правильно оцінив, як бажання самого орендаря, його добровільне волевиявлення, не у відповідь на будь-які претензії чи інші вимоги позивача, і це не є підставою для висновку про те, що він має обов`язок сплатити орендну плату в повному обсязі за 2025 рік.
Щодо доводів апеляційної скарги про стягнення заборгованості з орендної плати за наведених вище обставин колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
У зв`язку з укладенням договору та прийняттям в користування об`єкта оренди у відповідача виникло зобов`язання зі сплати орендної плати за весь час користування земельною ділянкою. Орендна плата відповідачем не сплачувалась за 2023, 2024, 2025 та 2026 роки.
Разом з цим, у ході судового розгляду справи встановлено, що у підприємства не було доступу до орендованої земельної ділянки в період з 01 березня 2022 року по 11 листопада 2022 року, що обумовлено тимчасовою окупацією Херсонської області. 
У відповідача була відсутня можливість користування земельною ділянкою позивача у зв`язку із її забрудненням вибухонебезпечними предметами у 2023 та 2024 роках.
Зваживши на проведення розмінування орендованих земель, у тому числі, належної позивачу ділянки в 2024 році, що підтверджено актом (без дати) № 3161; не доведення відповідачем неможливості використання землі за цільовим призначенням в 2025році; перебування ділянки в оренді підприємства протягом 2025 року; часткову виплату орендної плати в лютому 2025 році в розмірі 4000грн. (за 2026 рік) та не проведення повної оплати орендної плати за 2026 рік з урахуванням погоджених сторонами строків її виплати до 01 вересня 2025 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ПСП «Агрофірма «Роднічок» на користь ОСОБА_1 заборгованості з орендної плати за 2026 рік в розмірі 11 602,00 грн. (15602грн. 4000,00грн), що підлягає стягненню без врахування податків та зборів, передбачених чинним законодавством, оскільки у справі відсутні докази виконання відповідачем обов`язку податкового агенту позивачу як платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, то відсутні підстави для відрахування податків і зборів при стягненні заборгованості з орендної плати, оскільки податки і збори мають бути сплачені при фактичній виплаті заборгованості.
Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох проценти річних за прострочення виконання зобов`язання зі сплаті орендної плати в порядку статті 625 ЦК України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно із частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Приписами статті 625 ЦК України передбачено, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки вимоги за статтею 625 ЦК України є похідними від основної вимоги (стягнення заборгованості з орендної плати), яка до задоволення за період 2023 -2025 роки до задоволення не підлягає, то не підлягає стягненню за вказаний період вимога про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних. 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Харченко Д.М. не гуртуються на законі, не стверджені доказами, свідчать про суб`єктивну оцінку позивачем обставин даної справи та дослідженим судом доказів, зводяться до незгоди із висновками суду першої інстанції, які відповідають нормам матеріального права та до них суд дійшов із дотриманням норм процесуального права, тому підлягають відхиленню.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду першої інстанції ухвалено при правильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та із додержанням норм процесуального права, підстави для його зміни чи скасування – відсутні.
Оскільки підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, відповідно до положень частини 13 статті 141 ЦПК України перерозподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Харченко Дмитро Миколайович залишити без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 14 травня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий:     Л.П. Воронцова

Судді:      Л.В. Базіль

В.В. Майданік