Заводський районний суд м. Запоріжжя 

Справа № 332/3740/25
Провадження №: 2/332/224/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2026 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Марченко Н.В., за участю секретаря судового засідання Волкова Д.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АКСІЛІУМ-ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АКСІЛІУМ-ФІНАНС» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №CL-214141 в розмірі 255576,23 гривень та судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що між ОСОБА_1 та АТ «Кредобанк» було укладено кредитний договір № CL-214141. Відповідно до умов кредитного договору Банк зобов`язується надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 08.11.2023 заборгованість за кредитним договором склала 136610,90 грн., з яких: строкове тіло 30303,45 грн., прострочене тіло 32512,17 грн., строкові відсотки 5367,41 грн., прострочені відсотки 68427,87 грн. Згідно пунктів 4.1., 4.2 Кредитного договору, за користування кредитом Позичальник сплачує Банку відсотки, за процентною ставкою 36,0%. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), за ставкою, визначеною п. 4.1. Кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Кредитного договору. За період з 09.11.2023 р. по 31.05.2025 р. на суму заборгованості, відповідно до умов кредитного договору нараховано відсотки за користування кредитом, зокрема станом на 31.05.2025 – 118965,33 грн.. Всього сума нарахованих відсотків за наведений вище період становить 118965,33 грн. Загалом сума заборгованості за Кредитним договором складає 255576,23 грн. 08.11.2023р. у правовідносинах за вказаною заборгованістю була здійснена заміна кредитора у зобов`язанні з АТ «Кредобанк» на ТОВ «ФК «МАРИН-ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 43231894) на підставі договору факторингу . Боржника було повідомлено про заміну кредитора в зобов`язанні Досудовою вимогою щодо виконання договірних зобов`язань та повідомленням про заміну кредитора в зобов`язанні . В подальшому, 12.12.2024 рішенням № 12/12/24-1 було змінено найменування ТОВ «Фінансова компанія «МАРИН-ФІНАНС» на ТОВ «ФК «АКСІЛІУМ-ФІНАНС». У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №CL-214141 від 21.08.2019 у розмірі 255576,23 грн., в тому числі: строкове тіло 30303,45 грн., прострочене тіло 32512,17 грн.., прострочені відсотки 68427,87 грн., строкові відсотки 118965,33 грн., судові витрати у вигляді сплаченого судового збору та витрати на правничу допомогу у сумі 6000,00 грн.
Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання.
Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.
02.01.2026 від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів, в якому останній просить долучити до матеріалів справи повний текст договору факторингу від 08.11.2023 та платіжну інструкцію від 08.11.2013 №1 щодо оплати згідно договору факторингу із відступлення прав грошової вимоги.13.05.2026 від представника позивача надійшло клопотання про поновлення строку для подання доказів до суду та долучення до матеріалів справи виписок по особовим рахункам відповідача за період з 21.08.2019 по 07.11.2023 та розрахунку заборгованості за кредитним договором за період з 21.08.2019 по 21.10.2023.
Протокольною ухвалою суду від 18.08.2026 , суд ухвалив долучити надані представником позивача письмові докази, визнавши поважними причини їх не подання у визначений законодавством строк.
У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.
Представник відповідача частково визнав заявлені вимоги у сумі 111000,76 грн., які складаються з: 62815,62 грн. – заборгованість за тілом кредиту та простроченим тілом кредиту; 48185,14 грн. – заборгованість за відсотками. У іншій частині позовних вимог просив відмовити, з підстав їх необґрунтованості, оскільки нараховані відсотки у розмірі 187393,20 грн. були нараховані поза межами строку договору та не у відповідності до умов кредитного договору.
Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що 20.08.2019 ОСОБА_1 звернулася до АТ «Кредобанк» з заявою на отримання готівкового кредиту, шляхом підписання анкети-заяви фізичної особи на отримання готівкового кредиту №CL-214141, відповідно до якої остання виявила бажання отримати кредит в розмірі 75000,00 грн., зі строком кредитування 60 місяців, з процентною ставкою 55,00 % річних ,щомісячний платіж 3688,15 грн.
Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що з умовами надання кредиту, викладеними в пам`ятці клієнта ознайомлений та вся інформація у цій анкеті-заяві та наданих документах є повною, вірною та актуальною на день її подання.
21.08.2019, на підставі анкети-заяви фізичної особи на отримання готівкового кредиту №CL-214141 від 20.08.2019, між ОСОБА_1 та АТ «Кредобанк» було укладено кредитний договір №CL-214141. 
Згідно п. 2.4. вищевказаного договору, позичальник доручає банкові здійснити переказ кредитних коштів на поточні потреби в сумі 11385,27 грн. на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 , відкритий у відділенні вул.. Перемоги, 93 ПАТ КРЕДОБАНК у м. Запоріжжя ( МФО 325365); на погашення ( рефінансування) кредитної заборгованості Позичальника перед ПАТ «ПУМБ», МФО 334851, ЄДРПОУ: 2390215804 по Кредитному договору 1001318340101 від 24.05.2019 в сумі 36399,73 грн. на рахунок НОМЕР_2 , відкритий в ПАТ «ПУМБ» , МФО 334851; на погашення ( рефінансування) кредитної заборгованості Позичальника перед ПАТ «ПУМБ», МФО 334851, ЄДРПОУ: 2390215804 по Кредитному договору 26255019816078 від 17.07.2015 в сумі 27215,00 грн., на рахунок НОМЕР_3 , відкритий в ПАТ «ПУМБ», МФО 334851,
Відповідно до п. 2.5. кредитного договору, для обліку виданих кредитних коштів, банк відкриває позичковий рахунок № НОМЕР_4 .
Відповідачка при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що з умовами надання кредиту, викладеними в пам`ятці клієнта ознайомлена та вся інформація у цій анкеті-заяві та наданих документах є повною, вірною та актуальною на день її подання.
Отже, враховуючи, що кредитний договір №CL-214141 від 21.08.2019 та анкета-заява №CL-214141 від 20.08.2019 на отримання готівкового кредиту, підписані відповідачкою ОСОБА_1 , що свідчить про те, що відповідачка ознайомилася та погодилася з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов щодо суми кредиту, строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, розмір і тип процентної ставки та уклали в належній письмовій формі кредитний договір.
Крім того, 26.04.2021 між ОСОБА_1 та АТ «Кредобанк» було укладено Додатковий договір №1 до Кредитного договору №CL-214141 від 21.08.2019, відповідно до п.1. якого Сторони погодили змінити порядок погашення заборгованості Позичальника за Кредитним договором, шляхом підписання нового Графіку платежів.
Отже, підписавши вказаний кредитний договір, ОСОБА_1 добровільно погодила запропоновані умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання по сплаті кредиту та процентів за користування ним.
На підтвердження виконання АТ «Кредобанк» зобов`язань щодо перерахування коштів за вказаним кредитним договором, позивачем суду надано виписку по особових рахунках ОСОБА_1 за період з 21.08.2019 по 07.11.2023, відкритих в АТ «Кредобанк» на виконання вказаного кредитного договору, з якої вбачається, що відповідачу були перераховані 21.08.2019 кошти на суму 75000,00 грн. Також, додано меморіальні ордери №48349903, №48349869 та №48349832 від 21.08.2019 на загальну суму 75000,00 грн., де зазначено отримувача ОСОБА_1 , призначення платежу: Погашення кредиту ( ОСОБА_1 ), ІПН НОМЕР_5 , відповідно до кредитного договору №1001318340101 від 24.05.2019, які є первинними бухгалтерськими документами.
Таким чином, АТ «Кредобанк» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну йому суму. Відповідач зі свого боку не виконував в повному обсязі умови кредитного договору.
Так, з вказаної виписки та розрахунку заборгованості за договором кредиту №CL-214141 від 21.08.2019, складеного станом на 07.11.2023 та який узгоджується з інформацією з виписки по особових рахунках ОСОБА_1 , вбачається, що відповідачем було сплачено на виконання зазначеного кредитного договору 12184,38 грн .- заборгованості за кредитним договором та 82010,62 грн. - відсотків. Сума заборгованості за кредитним договором станом на 07.11.2023 складає 136610,90 грн, з яких: тіло кредиту – 62815,62 грн., 73795,28 грн. - заборгованість за відсотками.
08 листопада 2023 року між АТ «Кредобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» було укладено договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами.
За приписами п.3.1 договору факторингу на умовах цього договору з дня, наступного за днем, у який фактором на користь клієнта буде виконано в повному обсязі у певній відповідності до умов цього договору грошове зобов`язання щодо оплати (фінансування) ціни відступлення (а щодо прав вимоги, які виникнуть в майбутньому, - з дня їх виникнення) клієнт відступає фактору (передає у власність фактора (права вимоги у повному обсязі за плату та під фінансування від фактора, а фактор, з дня наступного за днем, у яким фактором на користь клієнта буде виконано в повному обсязі у повній відповідності до умов цього договору грошове зобов`язання щодо оплати (фінансування) ціни відступлення (а щодо прав вимоги, які виникнуть в майбутньому, - з дня їх виникнення) набуває (приймає у власність) від клієнта права вимоги в повному обсязі та здійснює їх оплату (фінансування) клієнту.
В пункті 4.1. даного договору зазначено, що за (під) відступлення прав вимоги на умовах цього договору фактор зобов`язаний здійснити оплату (надати фінансування) клієнту в безготівковій формі шляхом переказу коштів на рахунок клієнта в день укладення договору в загальній сумі 4 420 385, 21 грн. 
Позивачем долучено до матеріалів справи платіжну інструкцію № 1 від 08 листопада 2023 року про перерахунок 4 420 385, 21 грн.
Згідно із додатком №1 до договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами від 08.11.2023, до ТОВ «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № СL-214141 від 21.08.2019 на загальну суму 136610,90 грн.
30 січня 2024 року ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» надіслало відповідачу досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, якою повідомило про заміну кредитора у зобов`язанні за кредитним договором № 214141 від 21.08.2019 з АТ «Кредобанк» на ТОВ «ФК «Марин-Фінанс», та про необхідність повернення заборгованості за договором у розмірі 136610,90 грн. протягом 30-ти днів з дня отримання вказаного повідомлення, але в будь-якому випадку, не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги.
В подальшому, на підставі рішення № 12/12/24-1 учасника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» від 12 грудня 2024 року вирішено змінити найменування ТОВ «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум Фінанс».
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з умовами договору позики позичальник зобов`язується вчасно повернути позику, сплатити відсотки за користування позикою в порядку, визначеному цим договором.
Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.
Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Також ч.3 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Ч.1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК, якщо інше не випливає із суті кредитного договору.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).
Відповідно до ст. 536 ЦПК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Виходячи з наданих позивачем доказів, фінансова установа виконала свій обов`язок своєчасно та у повному обсязі, а ОСОБА_1 порушила умови договору та зобов`язання по погашенню позики.
Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом встановлено, що 08 листопада 2023 року між АТ «Кредобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» було укладено договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами.
З наданих документів до даного договору факторингу ці докази в своїй сукупності свідчать про те, що ТОВ «Фінансова компанія «Марин - Фінанс» набуло статус нового кредитора, яке в подальшому було перейменовано на ТОВ «Фінансова компанія «Аксіліум-Фінанс» та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками, в тому числі і до відповідача.
Та обставина, що ТОВ «Фінансова компанія «Аксіліум-Фінанс» повідомляла відповідача про зміну кредитора та звернулось до відповідача з досудовою вимогою щодо виконання договірних зобов`язань підтверджується долученою до справи копією досудової вимоги щодо виконання договірних зобов`язань та повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні від 30.01.2024 та документами поштової організації, що підтверджують направлення зазначеного відправлення за адресою реєстрації відповідача.
Щодо нарахування процентів за користування кредитом суд дійшов до наступного.
Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Відповідно до статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, відповідно до якої, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
Позивач у позовній заяві вказує, що заборгованість відповідача станом на день відступлення права вимоги 08.11.2023 за кредитним договором № СL-214141 від 21.08.2019 становила 136610,90 грн., з яких: 30303,45 грн. - строкове тіло; 32512,17 грн. - прострочене тіло; 5367,41 грн. - строкові відсотки; 68427,87 грн. - прострочені відсотки.
За період з 09.11.2023 р. по 31.05.2025 р. на суму заборгованості позивачем нараховано відсотки за користування кредитом, зокрема станом на 31.05.2025 у розмірі 118965,33 грн. 
Загалом сума заборгованості за вказаним кредитним договором складає 255576,23 грн., яка складається з: загальної суми заборгованості станом на 08.11.2023 - 136610,90 грн. та заборгованості за відсотками, нарахованими за період з 09.11.2023 по 31.05.2025 - 118965,33 грн., на підтвердження чого позивач надав свій розрахунок заборгованості.
Позивач не надав детального розрахунку заборгованості, який би містив, зокрема, суму заборгованості за тілом кредиту, на яку нараховувалися проценти, розмір процентної ставки та нараховану суму процентів за користування кредитом за кожен день користування кредитом.
Суд не погоджується з таким розрахунком, виходячи з наступного .
Термін кредитування відповідно до п. 2.3 кредитного договору встановлено 60 місяців до 20.08.2024.
У наданому розрахунку позивача загальна сума відсотків за довший період (до 31.05.2025) – 118965,33 грн., нараховані вже після закінчення строку дії договору, які, згідно з практикою Верховного Суду, не підлягають стягненню за договірною ставкою.
Отже, шляхом арифметичних вирахувань, відповідно до кредитного договору , суд дійшов до наступного.
Так, сума заборгованості, на яку нараховуються відсотки (станом на дату відступлення права вимоги 08.11.2023) – 136610,90 грн. , процентна ставка - 55% річних, метод нарахування: «факт/360» (враховується фактична кількість днів у місяці, але в році приймається 360 днів), кількість днів у періоді (з 09.11.2023 по 20.08.2024) - 286 днів (з урахуванням фактичної кількості днів у кожному місяці), тому формула нарахування: (сума боргу х ставка %/ 100 х кількість днів) / 360 днів (136610,90 грн. х 55%/100 х 286 днів) / 360 = 59691,37 грн. За таких обставин, сума процентів за користування кредитом за період з 09.11.2023 по 20.08.2024 становить 59691,37 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Нарахування процентів після закінчення строку кредитування є неправомірними та не підлягають задоволенню.
Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором №CL-214141 від 21.08.2019 у розмірі 196302,24 грн., з яких: 30303,45 грн. - строкове тіло; 32512,17 грн. - прострочене тіло; 68427,87 грн. - прострочені відсотки; 65058,78 грн. - строкові відсотки.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Згідно з ч.1,ч.2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підтвердження сплати судового збору суду надана платіжна інструкція про сплату 3 066,91 грн. судового збору.
У зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір, пропорційно частці задоволених позовних вимог ( 76,81%) в розмірі 2355,69 грн.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та адвокатом Альховською І. Б. укладено договір про надання правничої допомоги № 24/01/25 від 24 січня 2025 року.
В розділі 4 договору визначено порядок оплати послуг клієнтом. Зокрема, в п. 4.1. такого зазначено, що клієнт зобов`язаний провести повну оплату за отримані послуги за цим договором згідно рахунку та звіту про надання правничої допомоги, наданої адвокатом.
В акті наданих послуг № 1 до договору про надання правничої допомоги №24/01/25 від 24 січня 2025 року зазначено, що адвокатом надано такі послуги: вивчення документів та підготовка позовної заяви - 3 години, вартість послуги - 6000 грн. Вартість однієї години 2 000 грн. До договору додано ордер Серії ВС №1341466 від 24.01.2025, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.
Вирішуючи дану заяву по суті, суд враховує те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15 червня 2021 року №159/5837/19.
Тобто позивач скористався своїм правом на професійну правничу допомогу, поніс витрати на оплату цієї допомоги та має право на їх відшкодування.
Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Стороною відповідача не було заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, але у зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на оплату правничої допомоги адвоката, пропорційно частці задоволених позовних вимог ( 76,81 %) в розмірі 4608,60 грн.
Керуючись ст. 12, 81, 137, 141, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум-Фінанс», місцезнаходження: Львівська обл., м. Львів, вул. Лазаренка Є. Академіка, буд. 4, каб. 4, код ЄДРПОУ: 43231894 заборгованість за кредитним договором №CL-214141 від 21.08.2019 у розмірі 196302,24 грн., з яких: 30303,45 грн. - строкове тіло; 32512,17 грн. - прострочене тіло; 68427,87 грн. - прострочені відсотки; 65058,78 грн. - строкові відсотки.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум-Фінанс», місцезнаходження: Львівська обл., м. Львів, вул. Лазаренка Є. Академіка, буд. 4, каб. 4, код ЄДРПОУ: 43231894 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2355,69 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4608,60 грн.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Повний текст рішення складено 01.09.2026.

Суддя Н.В. Марченко