ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
30 липня 2026 року
м. Київ
справа № 824/125/25
провадження № 61-7081ав26
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В., 
секретаря судового засідання - Коржа А. А.,
учасники справи:
позивач у арбітражному спорі (стягувач) - Дочірнє підприємство Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» (Україна),
відповідач у арбітражному спорі (боржник, заявник) - DSN21 M&C OFFICE S.R.L. (Румунія), 
за участю:
представників стягувача: Алексєєва А. А., Червінчика К. Є.,
представника боржника - Маленка О. В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу DSN 21 M&C OFFICE S.R.L. на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 грудня 2025 року під головуванням судді Невідомої Т. О. у справі за заявою DSN 21 M&C OFFICE S.R.L. про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у складі одноосібного арбітра Єфіменка Леоніда від 28 липня 2025 року у справі № 453/2024 за позовом Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» (Україна) до DSN 21 M&C OFFICE S.R.L. (Румунія) про стягнення 
14 432 500, 07 доларів США, а також витрат зі сплати арбітражного збору,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог заявника
У жовтні 2025 року адвокат Солодко Є. В., який дів в інтересах DSN 21 M&C OFFICE S.R.L. звернувся до Київського апеляційного суду, як до суду першої інстанції, із заявою про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у складі одноосібного арбітра Єфіменка Леоніда від 28 липня 2025 року у справі 
№ 453/2024 за позовом Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» (Україна) (далі - ДП ДГЗІФ «Укрінмаш») до DSN 21 M&C OFFICE S.R.L. (Румунія) про стягнення 14 432 500, 07 доларів США, а також витрат зі сплати арбітражного збору.
В обґрунтування поданої заяви представник заявника зазначав, що рішення МКАС при ТПП України є необґрунтованим та таким, що ухвалене виключно із застосуванням норм приватного права. Це, на його думку, свідчить про спрощений підхід до вирішення спору та ігнорування приписів публічно-правових норм, у зв`язку з чим оскаржуване рішення суперечить публічному порядку України. 
Заявник також зазначав, що 29 січня 2024 року Торгово-промислова палата муніципію Бухарест (CCIB) видала на користь DSN 21 M&C OFFICE S.R.L. свідоцтво-повідомлення про існування форс-мажорних обставин № 1667 за контрактом, а тому, на підставі частини першої статті 617 ЦК України, DSN 21 M&C OFFICE S.R.L. (Румунія) підлягало звільненню від відповідальності за неналежне виконання зобов`язань за контрактом у період з 24 листопада 2023 року по 22 березня 2024 року, оскільки порушення мало місце внаслідок дії обставин непереборної сили. 
Крім того, заявник вказував, що з огляду на припинення дії обставин непереборної сили у подальшому сторонами була укладена додаткова угода № 4, якою були внесені зміни до додатка № 1 до контракту та встановлений новий строк поставки всієї партії продукції - до 17 травня 2024 року. 
Водночас у зв`язку з продовженням дії обставин непереборної сили відповідач повторно звернувся до Торгово-промислової палати м. Бухарест для отримання нового свідоцтва, дія якого поширювалася на наступний період. 
Заявник стверджує, що протягом значного періоду з 14 березня 2024 року по 17 травня 2024 року DSN 21 M&C OFFICE S.R.L. не мало об`єктивної можливості здійснити поставку всього обсягу товару. Зазначена обставина, на його думку, має істотне значення для вирішення питання щодо можливості зменшення неустойки, нарахованої за прострочення виконання зобов`язань після 17 травня 2024 року. 
Окрім цього, заявник зазначає, що ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» відповідно до 
п. 5.2.1 контракту було зобов`язане здійснити попередню оплату товару 
до 16 жовтня 2023 року, однак фактично здійснило її лише 20 жовтня 
2023 року, чим порушило умови контракту та допустило прострочення платежу на чотири дні. У зв`язку з цим у DSN 21 M&C OFFICE S.R.L. 
з 17 жовтня 2023 року виникло право на зупинення виконання своїх зустрічних зобов`язань щодо поставки товару за контрактом, а відтак підстави для застосування пені та штрафних санкцій були відсутні. 
На переконання заявника, під час ухвалення МКАС при ТПП України оскаржуваного рішення мало місце неправильне застосування фундаментальних норм національного матеріального права, що призвело до порушення публічного порядку України.
Короткий зміст судового рішення апеляційного суду, ухваленого як судом першої інстанції 
Київський апеляційний суд ухвалою від 19 грудня 2025 року у задоволенні заяви DSN21 M&C OFFICE S.R.L. (Румунія) про скасування рішення МКАС при ТПП України у складі одноосібного арбітра Єфіменка Леоніда від 28 липня 2025 року у справі № 453/2024 за позовом ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» до DSN 21 M&C OFFICE S.R.L. про стягнення 14 432 500, 07 доларів США, а також витрат зі сплати арбітражного збору відмовив.
Постановляючи оскаржену ухвалу Київський апеляційний суд, який діяв як суд першої інстанції, вказував, що він не вправі втручатися в оцінку МКАС при ТПП України обставин арбітражного спору, повноту та належність доказів, які були надані сторонами арбітражного спору, оскільки це означатиме неправомірне судове втручання, яке заборонене статтею 5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж».
Київський апеляційний суд також відхилив посилання заявника на те, що арбітражний суд повинен був зменшити розмір неустойки у зв`язку з обставинами непереборної сили, адже це стосується саме предмета арбітражного розгляду та суті вирішеного МКАС спору, тоді як суд не може перевіряти правильність застосування складом арбітражу норм матеріального права по суті вирішення спору, не може вдаватися в його переоцінку під час розгляду справи про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу.
Також відхилив інші доводи представника DSN 21 M&C OFFICE S.R.L. стосовно невідповідності висновків МКАС при ТПП України умовам контракту, які заявник вважав порушенням арбітражним рішенням публічного порядку України, виснував, що вони фактично зводяться до незгоди з правильністю застосування норм матеріального права, переоцінки доказів та до перегляду спору по суті, що процесуально є неприпустимим.
Київський апеляційний суд також окремо зауважив, що обставини, встановлені оскарженим рішенням МКАС при ТПП України, не стосуються суспільних, економічних та соціальних основ держави України, рішення ухвалене у спорі, передбаченому арбітражним застереженням, стосується боржника DSN 21 M&C OFFICE S.R.L. як окремої юридичної особи та самостійного учасника господарського обороту, тому зазначене рішення не суперечить публічному порядку України, а оспорюване рішення МКАС при ТПП України ухвалене компетентним арбітражним судом відповідно до укладеного між сторонами договору.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги 
Представник DSN 21 M&C OFFICE S.R.L. адвокат Опанасик В. В. у травні 
2026 року звернувся до Верховного Суду, як суду апеляційної інстанції, з апеляційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 грудня 2025 року в якій просив оскаржену ухвалу скасувати, а у справі ухвалити нове судове рішення, яким заяву компанії DSN 21 M&C OFFICE S.R.L. задовольнити, а рішення МКАС при ТПП України у складі одноосібного арбітра Єфіменка Леоніда від 28 липня 2025 року у справі № 453/2024 скасувати.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Представник DSN 21 M&C OFFICE S.R.L. зазначає, що Київський апеляційний суд, як суд першої інстанції, неповно з`ясував обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення.
Апеляційна скарга містить посилання на те, що оскаржена ухвала містить покликання на фактичні обставини іншої арбітражної справи (№ 32/2024 за позовом ДК «Укрспецекспорт» до SIGMA PCO Sp. z o.o.), що свідчить про невиконання Київським апеляційним судом обов`язку щодо повного та всебічного дослідження матеріалів саме цієї справи. 
Представник заявника зазначає, що суд не дослідив доводи заявника про очевидне неправильне застосування арбітражем фундаментальних норм національного матеріального права, а саме статей 538, 551, 613, 617 ЦК України щодо дії обставин непереборної сили, які підтверджені свідоцтвом Торгово-промислової палати муніципію Бухарест від 29 січня 2024 року 
№ 1667, не дослідив зміст додаткової угоди № 4 до контракту № 5/34-К, а також обставини прострочення кредитора з боку ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» щодо необхідності зменшення неустойки.
Зауважив, що у разі нездійснення покупцем попередньої оплати товару, зобов`язання продавця щодо поставки товару не виникає (подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14 березня 
2018 року у справі № 903/333/17, від 08 серпня 2018 року у справі 
№ 904/10083/15, від 20 травня 2019 року у справі № 908/523/18, 
від 03 вересня 2019 року у справі № 910/2849/18, від 29 січня 2020 року у справі № 903/154/19 та від 25 лютого 2020 року у справі № 922/1705/19).
Доводом апеляційної скарги також є те, що суд першої інстанції не реалізував свого обов`язку перевірити арбітражне рішення на відповідність дотримання публічного порядку України ex officio, що суперечить приписам пункту 2 частини другої статті 459 ЦПК України та правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 30 березня 2023 року у справі № 824/50/22.
Додатково представник заявника зауважив, що контракт від 02 серпня 
2023 року № 5/34-К укладений між державною госпрозрахунковою зовнішньоторгівельною та інвестиційною фірмою, яка є дочірнім підприємством Державної компанії «Укрспецекспорт» та заявником, як іноземним постачальником продукції на загальну суму 53 150 400 доларів США для потреб Міністерства оборони України. Отже, такий статус контракту означає, що його виконання та правові питання, що з нього випливають, безпосередньо стосуються публічних інтересів держави, у тому числі інтересів обороноздатності, бюджетної дисципліни та належного використання державних коштів. Відповідно, очевидно неправильне застосування фундаментальних норм національного матеріального права у відносинах між сторонами такого контракту актуалізує концепцію порушення публічного порядку.
Узагальнені доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу
У червні 2026 року представник ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» Алексєєв А. А. подав до Верховного Суду відзив на апеляційну скаргу у якому просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскаржену ухвалу залишити без змін.
Зауважує, що ухвала Київського апеляційного суду від 19 грудня 2025 року постановлена з додержанням як норм матеріального так і норм процесуального права, а помилкове зазначення фактичних обставин іншої справи лише свідчить про технічну помилку, яку допустив суд під час покликання на рішення та практику Верховного Суду за подібних обставин у справі аналогічної категорії.
Представник стягувача вважає, що представник компанії DSN 21 M&C OFFICE S.R.L. свідомо уникає норм діючого законодавства та сталої практики Верховного Суду про те, що вирішуючи питання про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, суд не може оцінювати його правильність по суті чи вносити будь-які зміни до його змісту, а перевіряє лише дотримання строків звернення з клопотанням, дотримання вимог процесуального закону щодо його форми і змісту та наявність обставин, які можуть бути підставою для відмови в задоволенні заяви.
Під час судового розгляду 19 грудня 2025 року, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив усі обставини справи, що відтворено в оскарженій ухвалі, у тому числі правильно відхилив доводи заявника щодо невідповідності висновків МКАС при ТПП України умовам контракту, що заявник вважає порушенням арбітражним рішенням публічного порядку України, оскільки його доводи фактично зводяться до незгоди з правильністю застосування норм матеріального права, переоцінки доказів та до перегляду спору по суті.
Спірні правовідносини у межах розгляду справи ґрунтуються на домовленості сторін (на договірних засадах), зі змісту договору не вбачається факту застосування норм права іноземної держави, яка суперечить та вступає в колізію з чинним цивільним законодавством України, тому публічний порядок України в цьому випадку не зачіпається.
Рух справи в суді апеляційної інстанції
Верховний Суд ухвалою від 15 червня 2026 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою DSN 21 M&C OFFICE S.R.L. на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 грудня 2025 року у справі № 824/125/25 та витребував її матеріали з Київського апеляційного суду. 
Верховний Суд ухвалою від 02 липня 2026 року закінчив підготовчі дії у справі та призначив її до судового розгляду на 30 липня 2026 року.
Позиція сторін у суді апеляційної інстанції
У судовому засіданні представник DSN 21 M&C OFFICE S.R.L. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Представники ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Фактичні обставини справи, з`ясовані судами
ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» та DSN 21 M&C OFFICE S.R.L. уклали зовнішньоекономічний контракт від 02 серпня 2023 року № 5/34-К щодо постачання продукції на загальну суму 53 150 400 доларів США для потреб Міністерства оборони України (надалі - контракт).
За умовами п. 1.1 контракту, продавець зобов`язується передати покупцю, а покупець оплатити і прийняти продукцію, найменування, технічні характеристики, кількість, ціна та строки поставки якої наведені в специфікації продукції, що міститься в додатку № 1 до цього контракту (надалі - продукція), що складає його невід`ємну частину і відповідає його вимогам.
У відповідності до вимог п. 12.2. - 12.4. контракту сторонами визначено, що у випадку, якщо сторони не дійдуть згоди у вирішенні питання, що спричинило виникненню суперечки, то спір передається в Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті в Україні (прискорений арбітражний розгляд). Кількість арбітрів - один, прискорений арбітражний розгляд, розгляд справи на підставі письмових матеріалів без проведення усного слухання. Місцем арбітражу є м. Київ, Україна. Рішення цього органу є обов`язковим до виконання для обох сторін. Сторони погодилися, що в процесі розгляду і вирішення спору буде застосовуватись регламент Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України. Матеріальне право України. Мова арбітражного розгляду - українська або англійська.
Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України рішенням від 28 липня 2025 року у справі № 453/2024 стягнув з DSN 21 M&C OFFICE S.R.L. на користь Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторгівельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» 243 864,66 доларів США пені, 
318 105,14 доларів США штрафу та 6 496,75 доларів США на відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору, а разом 568 466,75 доларів США.
В решті позовних вимог відмовив.
Арбітражний збір у сумі 43 555,25 доларів США поклав на позивача.
Київський апеляційний суд зазначив, що в ході арбітражного розгляду жодна зі сторін не заявила про відсутність у складу арбітражного суду юрисдикції на розгляд справи або про те, що склад арбітражного суду перевищує свої повноваження або про недотримання будь-якого положення арбітражної угоди, Регламенту МКАС чи Закону України «Про Міжнародний комерційний арбітраж». Таким чином, сторони відмовилися від права порушувати ці питання у майбутньому в силу статті 4 Закону України «Про Міжнародний комерційний арбітраж» та статті 44 Регламенту МКАС.
Мотивувальна частина
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Частиною другою статті 24, частиною другою статті 351 ЦПК України передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.
Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частин другої та четвертої статті 454 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути оспорено в порядку, передбаченому цим розділом, якщо місце арбітражу знаходиться на території України.
Заява про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу подається до апеляційного загального суду за місцезнаходженням арбітражу.
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітраж - це будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України (додатки № 1 і № 2 до цього Закону).
Частиною першою статті 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» визначено, що арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.
Згідно з положеннями частини першої статті 20 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» сторони можуть на свій розсуд домовитись про місце арбітражу. У разі відсутності такої домовленості місце арбітражу визначається третейським судом з урахуванням обставин справи, включаючи фактор зручності для сторін.
Частиною першою статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» передбачено, що оспорювання в суді арбітражного рішення може бути проведено тільки шляхом подання клопотання про скасування згідно з пунктами 2 та 3 цієї статті.
Відповідно до частини другої статті 459 ЦПК України, яка узгоджується із частиною другою статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо: 1) сторона, що подала заяву про скасування, надасть докази того, що: а) одна із сторін в арбітражній угоді була недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки - за законом України; або б) її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або в) рішення винесене щодо не передбаченого арбітражною угодою спору або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, проте якщо постанови з питань, які охоплюються арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою, то може бути скасована тільки та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що не охоплюються арбітражною угодою; або г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді сторін, якщо тільки така угода не суперечить закону, від якого сторони не можуть відступати, або, за відсутності такої угоди, не відповідали закону; 2) суд визначить, що: а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або б) арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.
Тлумачення статті 459 ЦПК України свідчить, що тягар доведення наявності підстав для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу покладається на сторону, яка звертається із заявою про скасування такого рішення.
Подібний за змістом правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № 824/178/19, від 13 січня 2022 року у справі № 824/87/21, від 26 січня 2023 року у справі № 824/253/21, 
від 15 лютого 2024 року у справі № 824/85/23.
Рішення державного суду про скасування арбітражного рішення як результат розгляду справи про оспорювання цього рішення може бути винесено лише за наявності (доведеності) однієї з підстав, передбачених частиною другою статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», частиною другою статті 459 ЦПК України. Отже, законодавство України, допускаючи оспорювання арбітражного рішення шляхом подання клопотання про його скасування, визначає вичерпний перелік підстав, за наявності однієї з яких арбітражне рішення може бути скасоване.
Згідно з статтею 5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» з питань, що регулюються цим Законом, ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках, коли воно передбачено в цьому Законі.
Тобто, під час розгляду справ про скасування рішень міжнародного комерційного арбітражу, повноваження національного суду є обмеженими, оскільки національний суд не має повноважень з перегляду рішень міжнародного комерційного арбітражу, вдаватися в його повну переоцінку.
Звертаючись до суду із заявою про скасування рішення МКАС при ТПП України від 28 липня 2025 року № 453/2024, заявник посилався на те, що зазначене арбітражне рішення суперечить публічному порядку України, крім того арбітражний суд не надав належної оцінки обставинам непереборної сили, існування яких підтверджується належними доказами, що було підставою для зменшення розміру неустойки, крім того стягувач припустився порушення строків здійснення платежу, а тому підстави для застосування пені та штрафних санкцій були взагалі відсутні.
Стаття 459 ЦПК України не містить визначення того, що розуміється під публічним порядком.
У постанові Верховного Суду від 23 липня 2018 року у справі № 796/3/2018 вказано, що під публічним порядком слід розуміти правопорядок держави, визначені принципи і засади, які становлять основу існуючого у ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканості й основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо). Міжнародний публічний порядок будь-якої країни включає фундаментальні принципи і засади правосуддя, моралі, які держава бажає захистити навіть тоді, коли це не має прямого стосунку до самої держави; правила, які забезпечують фундаментальні політичні, соціальні та економічні інтереси держави (правила про публічний порядок); обов`язок держави з дотримання своїх зобов`язань перед іншими державами та міжнародними організаціями. Це ті незмінні принципи, які виражають стабільність міжнародної системи: у тому числі суверенітет держави, невтручання у внутрішні справи держав, не порушення територіальної цілісності тощо.
Тобто правова концепція публічного порядку існує для того, щоб захистити державу від іноземних арбітражних рішень, які порушують діючі в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя. Ці положення покликані встановити правовий бар`єр на шляху рішень, ухвалених всупереч кардинальним процесуальним і матеріально-правовим принципам, на яких тримається публічний і державний порядок.
Об`єктом застереження про публічний порядок є міжнародні приватноправові відносини, а предметом - незастосування іноземного права, яке обране для регулювання цивільно-правових відносин з іноземним елементом, якщо його застосування порушує публічний порядок держави. У цьому разі застереження про публічний порядок врегульовує самостійну сферу суспільних відносин, яка не залежить від сфери міждержавних відносин.
Враховуючи вищенаведене, посилання на порушення публічного порядку може мати місце тільки у випадках, коли арбітражне рішення суперечить основами правопорядку держави.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 05 вересня 2018 року в справі № 761/46285/16, від 14 січня 2021 року у справі № 824/178/19.
Суд першої інстанції правильно зазначив, що обґрунтування заявника щодо порушення арбітражним рішенням публічного порядку України зводиться до незгоди з застосуванням норм матеріального та процесуального права, умов контакту при вирішенні спору і зокрема правильністю його вирішення по суті (визначення розміру штрафних санкцій) та не свідчить про порушення публічного порядку.
Колегія суддів зауважує, що застереження про порушення публічного порядку, як підстава для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу, є механізмом, який закріплює пріоритет державних інтересів над приватними, охороняє суспільні відносини від негативних впливів на них.
Тобто, правова концепція публічного порядку існує для того, щоб захистити державу від іноземних арбітражних рішень, які порушують чинні в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя.
Отже, остаточність арбітражних рішень у міжнародному комерційному арбітражі повинна поважатися, за винятком надзвичайних обставин (Рекомендації Асоціації міжнародного права щодо публічного порядку, прийняті у місті Нью-Делі у 2002 році). Таких надзвичайних обставин (пункт 1 (d)) цих Рекомендації) заявник не довів.
Очевидне неправильне застосування арбітражним судом фундаментальних норм національного матеріального права чи грубе порушення норм процесуального права може привести до порушення публічного порядку України та підлягає оцінці національним судом під час оспорення рішення арбітражного суду. Разом з тим, рішення міжнародних комерційних арбітражів, якими спір приватних суб`єктів господарських правовідносин шляхом встановлення обставин, які стосуються порядку виконання зобов`язання, які виникли між учасниками, не суперечать публічному порядку України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що представник DSN 21 M&C OFFICE S.R.L. не надав доказів на підтвердження того, що рішення МКАС при ТПП України від 28 липня 2025 року у справі 
№ 453/2025 стосується суспільних, економічних та соціальних основ держави або ж спрямоване на втручання у публічний порядок держави Україна.
З огляду на наведене Верховний Суд вважає неспроможними арґументи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не реалізував свого обов`язку перевірити арбітражне рішення на відповідність дотримання публічного порядку України ex officio, що суперечить приписам пункту 2 частини другої статті 459 ЦПК України та правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 30 березня 2023 року у справі № 824/50/22.
Колегія суддів зазначає, що Київський апеляційний суд правильно виснував, що оскаржене рішення ухвалене у спорі, передбаченому арбітражною угодою, та щодо боржника як окремої юридичної особи й самостійного учасника господарського обороту, тому таке рішення не суперечить публічному порядку України, не загрожує її незалежності, цілісності, самостійності та недоторканності, конституційним правам, свободам, гарантіям.
Верховний Суд зауважує, що доводи апеляційної скарги представника DSN 21 M&C OFFICE S.R.L. зводяться в загальному до твердження представника заявника щодо непропорційності втручання у права компанії внаслідок стягнення міжнародним арбітражем значної суми штрафних санкцій за прострочення поставки товару. Водночас, нарахування таких санкцій було передбачено умовами укладеного між сторонами контракту, вирішення спорів за яким віднесено до юрисдикції міжнародного арбітражного суду про що правильно зазначав Київський апеляційний суд.
Колегія суддів наголошує, що під час розгляду справ про скасування рішень міжнародного комерційного арбітражу, повноваження національного суду є обмеженими (враховуючи те, що сторони добровільно довірили вирішення спору арбітражу), оскільки національний суд не має повноважень з перегляду рішень міжнародного комерційного арбітражу по суті вирішення спору, вдаватися в його повну перевірку чи переоцінку.
З огляду на викладене колегія суддів вважає неспроможними покликання представника заявника на правову позицію про те, що у разі нездійснення покупцем попередньої оплати товару, зобов`язання продавця щодо поставки товару не виникає (подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 903/333/17, від 08 серпня 2018 року у справі № 904/10083/15, від 20 травня 2019 року у справі № 908/523/18, від 03 вересня 2019 року у справі № 910/2849/18, 
від 29 січня 2020 року у справі № 903/154/19 та від 25 лютого 2020 року у справі № 922/1705/19), адже національний суд не має повноважень з перегляду рішень міжнародного комерційного арбітражу по суті вирішення спору, вдаватися в його повну перевірку чи переоцінку.
Доводи заявника щодо наявності підстав для звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язань внаслідок дії обставин непереборної сили Верховний Суд відхиляє, адже вони належать до предмета доказування саме під час розгляду справи арбітражним судом, тобто зводяться до переоцінки рішення МКАС при ТПП по суті спору.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками Київського апеляційного суду, як суду першої інстанції, про те, що оскаржене рішення МКАС при ТПП України не суперечить публічному порядку України, оскільки цим рішенням вирішене питання приватних правовідносин, а обставини, встановлені цим рішенням, стосуються порядку виконання зобов`язань, які виникли між учасниками цієї справи на підставі укладеного ними контракту. 
Верховний Суд також вважає, що довід апеляційної скарги про те, що оскаржена ухвала містить покликання на фактичні обставини іншої арбітражної справи (№ 32/2024 за позовом ДК «Укрспецекспорт» до SIGMA PCO Sp. z o.o.), що свідчить про невиконання Київським апеляційним судом обов`язку щодо повного та всебічного дослідження матеріалів саме цієї справи не заслуговують на увагу, адже таке посилання правильних по суті питання висновків суду першої інстанції не спростовують, а сама по собі така неточність може бути усунена в порядку, передбаченому статтею 269 ЦПК України. 
Підсумовуючи викладене колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскарженого судового рішення.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржена ухвала постановлена без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржену ухвалу без змін, а тому судовий збір покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись статтями 24, 268, 351, 367, 368, 374, 375, 381-384, 474 ЦПК України, ВерховнийСуд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу DSN 21 M&C OFFICE S.R.L. залишити без задоволення. 
Ухвалу Київського апеляційного суду від 19 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складений 31 липня 2026 року.

Судді: | І. В. Литвиненко
| А. І. Грушицький
| Є. В. Петров