Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/411/26 Головуючий у суді І-ї інстанції Савельєва О. В. 
Справа № 389/2212/26 Доповідач в колегії апеляційного суду Олексієнко І. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2026 року. м. Кропивницький
Кропивницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді Олексієнко І.С.,
за участю секретаря судового засідання Степанової Д.К., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , прокурора Цьоми Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 серпня 2026 року, якою щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Олексіївка Білгород-Дністровського району Одеської воласті, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , працює на посаді начальника відділення персоналу та стройового - заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_2 . одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину,
визнано винним за ч.2 ст.172-15 КУпАП і накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 гривень,
В С Т А Н О В И Л А:
Постановою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 серпня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним за те, що він будучи начальником відділення персоналу та стройове - заступником начальника штабу військової частини НОМЕР_2 , тобто військовою службовою особою, в місці тимчасової дислокації підрозділу в АДРЕСА_2 , діючи всупереч інтересам служби, недбало ставлячись до військової служби, в порушення своїх службових та статутних обов`язків, вимог наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» №260 від 07.06.2018, постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168 від 28.02.2022, безпідставно 04.06.2025 включив військовослужбовців - старшого сержанта ОСОБА_2 та капітана ОСОБА_3 , які не брали безпосередньої участі у бойових завданнях в різні проміжки часу упродовж травня 2025 року до проекту наказу №1841 від 04.06.2025 про виплату за травень 2025 року додаткової грошової винагороди в розмірі 30 000 грн, пропорційно часу безпосередньої участі у виконанні бойових (спеціальних) завдань з охорони та об`єктів арсеналу, з організації протиповітряного прикриття, з логістичного забезпечення Сил оборони держави, та надав вказані рапорти командиру військової частини НОМЕР_2 , внаслідок чого зазначеним вище військовослужбовцям безпідставно була нарахована та виплачена вказана додаткова винагорода у збільшеному розмірі, чим завдано збитків державі в розмірі 11612 грн 93 коп в умовах особливого періоду.
У поданій апеляційній скарзі особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не погоджуючись з постановою суду першої інстанції просить її скасувати, а провадження закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що поясненнями та долученими ним документами він намагався довести суду, що тривалий час будучи начальником відділення персоналу та стройового та в період підготовки проекту наказу командира військової частини, НОМЕР_2 №1841 від 04.06.2025, про виплату додаткової винагороди за травень 2025 року, який за обсягом складає понад 30 аркушів та в якому зазначено 519 військовослужбовців, які виконували відповідні завдання за які виплачується дана винагорода в різні проміжки часу, а саме в період з 03.06.2025 по 04.06.2025 виконував обов`язки за трьох посадових осіб, а саме начальника відділення персоналу та стройового — заступника начальника штабу військової частини, старшого помічника начальника відділення персоналу та стройового та помічника начальника відділення персоналу та стройового. Велике навантаження погіршення стану здоров`я, призвело до ненавмисного допущення мною помилок під час підготовки вищезазначеного наказу, а саме зазначення невірних періодів виконання завдань старшому сержанту ОСОБА_2 та капітану ОСОБА_3 так як він діяв в той час в умовах крайньої необхідності.За даних обставин вважати його дії як недбале ставлення до своїх службових обов`язків вважає помилковим, так як при даному обсягу завантаженості виконати їх якісно було неможливо. Відтак вважає, що в його діях відсутня об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення.Зазначає, щодо відсутності матеріальних збитків державі, що старшим сержантом ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , за власною ініціативою, грошові кошти в розмірі 11 612 грн. 93 коп. добровільно повернені до бюджету одразу після виникнення бухгалтерських розбіжностей фінансової служби. Станом на момент розгляду справи в суді першої інстанції жодних матеріальних збитків державі чи військовій частині не завдано. У суді першої інстанції ним було помилково зазначено про визнання своєї вини. Вказана позиція була зумовлена значним психологічним стресом, відсутністю правової допомоги адвоката та хибним розумінням суті правопорушення. В дане поняття він вкладав зміст того, що ним насправді була допущена помилка та відповідаючи на запитання суду він не зміг заперечувати цього факту, а судом даний вислів розтлумачено як визнання ним вини, з чим він категорично не погоджується.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , яий підтримав подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Згідно з ст.ст. 280 та 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.
Вказаних вимог закону районний суд дотримався в повній мірі.
Апеляційний суд визнає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП №28 від 11 червня 2026 року, ОСОБА_1 будучи начальником відділення персоналу та стройове - заступником начальника штабу військової частини НОМЕР_2 , тобто військовою службовою особою, в місці тимчасової дислокації підрозділу в АДРЕСА_2 , діючи всупереч інтересам служби, недбало ставлячись до військової служби, в порушення своїх службових та статутних обов`язків, вимог наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» №260 від 07.06.2018, постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168 від 28.02.2022, безпідставно 04.06.2025 включив військовослужбовців - старшого сержанта ОСОБА_2 та капітана ОСОБА_3 , які не брали безпосередньої участі у бойових завданнях в різні проміжки часу упродовж травня 2025 року до проекту наказу №1841 від 04.06.2025 про виплату за травень 2025 року додаткової грошової винагороди в розмірі 30 000 грн, пропорційно часу безпосередньої участі у виконанні бойових (спеціальних) завдань з охорони та об`єктів арсеналу, з організації протиповітряного прикриття, з логістичного забезпечення Сил оборони держави, та надав вказані рапорти командиру військової частини НОМЕР_2 , внаслідок чого зазначеним вище військовослужбовцям безпідставно була нарахована та виплачена вказана додаткова винагорода у збільшеному розмірі, чим завдано збитків державі в розмірі 11612 грн 93 коп в умовах особливого періоду.
Вказані у протоколі обставини підтверджуються доказами, які досліджені місцевим судом та перевірені на предмет належності та достатності судом апеляційної інстанції, а саме: рапорт начальника медичної служби – начальника медичного пункту ОСОБА_5 №5977 від 01.06.2025 з доданим до нього списком особового складу; витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_2 №135 від 15.05.2025 про тимчасове зняття з котлового забезпечення старшого сержанта ОСОБА_2 ; рапорт заступника командира частини – начальника зберігання військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_6 №5975 від 02.06.2025 з доданим до нього списком особового складу; витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_2 №139 від 19.05.2025 про тимчасове зняття з котлового забезпечення капітана ОСОБА_3 ; витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_2 №1841 від 04.06.2025 про виплату додаткової винагороди за травень 2025 року; аудиторським звітом військової частини НОМЕР_2 №520/25/аз від 21.11.2025; витяг з ЄРДР №42026121550000007 від 16.01.2026; висновок експерта №СЕ-19/112-26/3793-ЕК від 28.04.2026; постанова про закриття кримінального провадження №42026121550000007 від 16.01.2026, порушеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.425 КК України, винесеною 28.05.2026 слідчим Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Кропивницькому) ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві; витяг з наказу начальника Озброєння Збройних Сил України №52 від 20.07.2018 про призначення ОСОБА_1 начальником відділення персоналу та стройового – заступником начальника штабу військової частини НОМЕР_2 ; посвідчення офіцера, виданим на ім`я ОСОБА_1 ; витяг з положення про військову частину НОМЕР_2 від 04.06.2024 №1445 в частині визначення прав та обов`язків начальника відділення персоналу та стройового – заступника начальника штабу, згідно з яким останній відповідає за своєчасну і правильну підготовку та оформлення наказів начальника військової частини (п.9.8); письмовими поясненнями ОСОБА_1 , наданими ним під час складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення. 
Під час розгляду апеляційної скарги у судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнав та пояснив, що він допустив помилку під час підготовки проекту наказу, однак не вважає, що він недбало ставився до своїх обов`язків.
Диспозиція ч.2 ст. 172-15 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, якщо це діяння вчинене в умовах особливого періоду.
Недбалим ставленням до військової служби є несумлінне ставлення службової особи до покладених на неї службових обов`язків, що виявляється в їх невиконанні (бездіяльність) або у неналежному виконанні (дія).
Несумлінне ставлення до службових обов`язків характеризує об`єктивну сторону вчиненого і полягає в тому, що за наявності реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, або хоча і діє, але неналежним чином.
Відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000,00 грн. щомісячно.
Отже, визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що останній допустив недбале ставлення до військової служби вчинене в умовах особливого періоду, а саме: неправомірно 04.06.2025 включив військовослужбовців - старшого сержанта ОСОБА_2 та капітана ОСОБА_3 до проекту наказу №1841 від 04.06.2025 про виплату за травень 2025 року додаткової грошової винагороди в розмірі 30 000 грн, оскільки вони не брали безпосередньої участі у бойових завданнях в різні проміжки часу упродовж травня 2025 року.
Твердження апелянта про те, що тривалий час будучи начальником відділення персоналу та стройового, в період підготовки проекту наказу про виплату додаткової винагороди за травень 2025 року, виконував обов`язки за трьох посадових осіб, через велике навантаження, погіршення стану здоров`я, ним ненавмисно допущено помилки під час підготовки наказу, однак вони на думку апеляційного суду не спростовують висновки суду з огляду на те, що сам по собі факт великого навантаження не звільняє від відповідальності за неналежне виконання посадових обов`язків.
Отже, доводи апеляційної скарги про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, апеляційний суд розцінює як форму захисту і намаганням уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки такі спростовуються дослідженими у судовому засіданні вищенаведеними доказами, які узгоджуються між собою, і які суд уважає належними, допустимими, достовірними та достатніми у даній справі.
Не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення і інші доводи апелянта, бо вони не є істотними, тобто такими, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, обґрунтовуючи висновки про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, поклав в основу своєї постанови належні, допустимі і достовірні факти, отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.
За таких обставин, апеляційний суд прийшов до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та не можуть слугувати підставами для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
За результатами апеляційного розгляду апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та справедливою, тому підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В: 
Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 серпня 2026 року щодо нього – без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Кропивницького
апеляційного суду І.С. Олексієнко