ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року | м. Львів | Справа № 914/103/25

Західний апеляційний господарський суд у складі головуючого судді Іванчук С.В. судді Бойко С.М., Бонк Т.Б., за участю секретаря судового засідання Федак В.В., розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Величко Зої Костянтинівни (вх.№01-05/1434/26)
на рішення Господарського суду Львівської області від 14.04.2026 (повне рішення підписано 22.04.2026, суддя Яворський Б.І.)
у справі № 914/103/25
за первісним позовом Фізичної особи-підприємця Величко Зої Костянтинівни, м. Київ
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Сад Агро Трейд»,с. Братковичі, Львівська область
про стягнення 157 573,50 грн заборгованості
та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сад Агро Трейд», с. Братковичі, Львівська область
до відповідача Фізичної особи-підприємця Величко Зої Костянтинівни, м. Київ 
про стягнення 888 289,35 грн завданих збитків
за участю представників: 
від позивача за первісним позовом (скаржника): Лоза Віктор Миколайович (в режимі відеоконференції)
від відповідача за первісним позовом: Ахметова Галина Валеріївна (в залі суду)
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовної заяви та оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Фізична особа-підприємець Величко Зоя Костянтинівна звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сад Агро Трейд» про стягнення 157 573,50 грн заборгованості за договором №32 перевезення вантажів та надання транспортно-експедиційних послуг від 07.08.2024 .
Позов обґрунтовано тим, що 07.08.2024 від відповідача прийнято замовлення на транспортно-експедиційне обслуговування та перевезення по перевезенню автомобільним транспортом міжнародного сполучення, про що складена міжнародна ТТН типу CMR №831169 від 09.08.2024. Послуга перевезення виконана, що підтверджує відтиск штампу та підпис в графі 24 вказаної накладної. Вартість - 1000 євро. Відповідачу були надіслані документи для проведення оплати, однак послуга з перевезення в обумовлений п.13 заявки строк відповідачем не оплачена.
ТзОВ «Сад Агро Трейд» звернулось до ФОП Величко Зої Костянтинівни із зустрічним позовом про стягнення 888 289,35 грн. збитків за договором №32 перевезення вантажів та надання транспортно-експедиційних послуг від 07.08.2024. 
Зустрічний позов обґрунтовано тим, що позивач за первісним позовом порушив взяті на себе зобов`язання щодо перевезення товару та не відкоригував дані щодо втрати частини вантажу за замовленням №09-18 від 27.08.2024. Сума заборгованості за перевезення мала би бути відшкодована шляхом зменшення суми завданих збитків (взаємозаліку). 
Рішенням Господарського суду Львівської області від 14.04.2026 первісні та зустрічні позовні вимоги задоволено повністю.
Стягнуто з ТзОВ «Сад Агро Трейд» на користь ФОП Величко Зої Костянтинівни 157 573,50 грн. заборгованості та 3 028,00 грн судового збору.
Стягнуто з ФОП Величко Зої на користь ТзОВ «Сад Агро Трейд» 888 289,35 грн завданих збитків та 10 659,47 грн. судового збору.
Місцевий господарський суд, ухвалюючи оскаржуване рішення, дійшов таких висновків:
- факт надання позивачем за первісним позовом послуг з вантажного перевезення згідно договору та замовлення №7/03 від 07.08.2024 та №15.08-3 від 14.08.2024 підтверджується міжнародними товарно-транспортними накладними, у відповідності до яких, вантаж був отриманий вантажоодержувачем без будь-яких зауважень або заперечень, проте такі послуги не оплачені відповідачем, що останнім і не заперечується;
- судом встановлено, що позивач у повному обсязі виконав прийняті на себе зобов`язання з поставки товару за замовленнями №7/03 від 07.08.2024 та №15.08-3 від 14.08.2024. З огляду на викладене, первісні вимоги є правомірними; 
- щодо зустрічного позову, у цій ситуації мала місце втрата вантажу під час перевезення на території ФРН з одного флекситанку витік яблучний концентрат, що підтверджується протоколом німецької поліції у м. Берлін від 09.09.2024, де зафіксовано факт зупинки, перевірки та доставлення на арешт майданчик ТЗ марки MAN, р.н. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , оскільки з транспортного засобу витікала рідина; 
- у матеріалах справи містяться докази, що ФОП Величко З.К. 18.09.2024 зверталася до замовника з повідомленням про такі обставини (пошкодження одного з двох флекситанків і витік концентрату) та просила надати інструкціїї щодо подальших дій, а також можливість перевантаження другого флекситанку в інший транспортний засіб для продоження перевезення до одержувача;
- факт втрати вантажу визнає і сам позивач (це чітко зазначено, зокрема, у відзиві на зустрічну позовну заяву); також представник неодноразово підтверджував, що пошкоджений флексітанк знаходиться у нього; 
- твердження перевізника про те, що оскільки будь-якої письмової претензії з приводу пошкодження вантажу в межах семиденного строку перевізником не зроблено, а тому відсутні підстави для відшкодування вартості такого вантажу, суд вважає безпідставними; 
- для перевізника був очевидним не лише сам факт втрати вантажу, а й чітко була зрозуміла кількість такої втрати, тому покликання ФОП на відсутність вчасної претензії замовника є безпідставним; 
- суд призначав експертизу, на вирішення якої ставив запитання «Чи відповідає завантажена у флексітанк №FLEXI82TBB3FM/С (№316447/297) маса продукту - 10470 кг яблучного концентрату, з рівнем кислотності 70,0 Брікс, та густиною 1,35, допустимій нормі завантаження 8000 л, передбаченій товаровиробником флексітанка - компанією Philton Polyphene Converters Limited?», однак така експертиза не була проведена. Експерт повідомив, що відповідь на запитання про відповідність маси продукту допустимій нормі завантаження флексітанка не потребує проведення дослідження на основі спеціальних знань; 
- у флексітанку, який під час перевезення був пошкоджений і вантаж був втрачений, перевозився яблучний сік концентрований 70,00% Брікс вагою 10470 кг; густина такого яблучного концентрованого соку 70,00% становить 1,32-1,35 г/см3; тому, якщо перевести 10 470 кг ЯКС в літри, то отримаємо приблизно 7842,70 л; 
- відтак суд вважає, що перевізник відповідальний за втрату вантажу, а тому вимоги позивача за зустрічним позовом про стягнення збитків у розмірі 888 289,35 грн. (вартість втраченого при перевезенні яблучного концентрату) є правомірними.
Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи.
Фізична особа-підприємець Величко Зоя Костянтинівна подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 14.04.2026 у справі №914/103/25 в частині задоволення зустрічних позовних вимог ТзОВ «Сад Агро Трейд», та ухвалити нове, яким у задоволенні зустрічного позову – відмовити повністю; стягнути з ТзОВ «Сад Агро Трейд» на користь ФОП Величко З.К. 15 989,21 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги та 14 300,00 грн. витрат, понесених на професійну правову допомогу.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що оскаржене рішення ухвалене без з`ясування обставин, що мають значення для справи, за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Апелянт покликається на такі доводи:
- порушення позивачем обов`язкової процедури та строків, передбачених ст.30 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення (КДПВ), де вантажоодержувач (чи будь-яка ін. особа) не зробили застережень у CMR та не заявили перевізнику про втрату вантажу в момент розвантаження або у 7 – денний строк, а претензія була пред`явлена відправником лише через 24 дні, що робить докази втрати вантажу недопустимими;
- відсутність вини перевізника у втраті вантажу підтверджена висновком експерта, за яким причиною розриву наливної тари стало динамічне перенавантаження і невідповідність тари, а не дії (бездіяльність) перевізника; 
- так званий коригувальний рахунок не був підтверджений первинними бухгалтерськими документами, відсутні докази оплати в т.ч. оплати саме за зменшеною ціною, а тому не доведено факту понесення реальних збитків позивачем; 
- талон зважування в присутності водія не складався і водію не передавався; 
- інформація виробника не може вважатися об`єктивним та безстороннім доказом без її підтвердження незалежними технічними дослідженнями, експертизою або іншими належними доказами, оскільки виробник є особою, зацікавленою у спростуванні можливого виробничого дефекту тари; 
- ФОП Величко З.К. не заперечує, що сторони спору вели постійні переговори з приводу непередбачуваної ситуації, яка склалася з вантажем; проте, будь-яких заяв (в розумінні Розділу IV Конвенції) про втрату вантажу в межах присічних строків перевізнику зроблено не було;
- незалежно від того, яка саме рідина перевозилася, причина втрати вантажу однакова – перенавантаження, викликане рухом рідини всередині флекситанка саме під час транспортування (аналогічний висновок зазначено у висновку експерта).
- матеріали справи не містять доказів понесення витрат безпосередньо позивачем.
В поданому відзиві ТзОВ «Сад Агро Трейд» зазначає такі аргументи на спростування доводів скаржника: 
- судом правильно встановлено, що відповідно до умов договору № 32 від 07.08.2024 року сторони взяли на себе відповідні зобов`язання;
- на перевізнику лежить обов`язок доставити прийнятий вантаж у відповідній кількості до місця призначення та проконтролювати належне оформлення товаро-супровідних документів щодо зданої вантажоотримувачу кількості вантажу; 
- ТзОВ «Сад Агро Трейд» скеровано претензію про оплату збитків від 04.11.2024, що дорівнюють вартості втраченого вантажу, а 16.01.2025 – вимогу про належне оформлення документів згідно замовлення №09-18 від 27.08.2024;
- суд першої інстанції правильно з`ясував, що факт втрати вантажу підтверджується належними письмовими доказами, а саме: запитом ФОП Величко З.К. про надання вказівок щодо подальших дій від 18.09.2024, протоколом поліції м. Берлін № 240904-1000-038108 від 09.09.2024; талоном зважування № 36974 ATE471/10/24 від 08.10.2024; коригувальним рахунком № 07 від 10.10.2024; фотознімками, які містять зображення причепа, р.н. НОМЕР_3 ; відеозаписом, який проводила німецька поліція на місці зупинки автомобіля р.н. НОМЕР_3 у м.Берлін;
- флексітанк безпосередньо у фізичному вигляді експертом не досліджувався, висновки про розрив в результаті завантаження більшої кількості товару, ніж це передбачено технічними характеристиками виробника, робилися ним на підставі фотознімків, експерт теоретично досліджував уявний вантаж; 
- у судовому засіданні було правильно встановлено, що позивачем завантажено ту кількість вантажу (10 470 кг), яка допустима за технічними характеристиками тари (8 000,00л), і навіть менша за цей показник: 10 470/1,35 = 7 755 л.
Апелянт в поданому запереченні на відзив підтримав вимоги апеляційної скарги.
Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2026 сформовано колегію суддів у складі: Якімець Г.Г. (суддя-доповідач), суддів Бойко С.М., Бонк Т.Б.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 18.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Величко Зої Костянтинівни (вх.№01-05/1434/26) на рішення Господарського суду Львівської області від 14.04.2026 у справі № 914/103/25.
29.05.2026 ТзОВ «Сад Агро Трейд» подало відзив (вх.№01-04/4552/26), яким просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.
30.05.2026 скаржник подала заперечення на відзив (вх.№ 01-04/4592/26 від 01.06.2026), в якому підтримує вимоги викладені в апеляційній скарзі.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 08.06.2026 призначено розгляд справи на 06.07.2026.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.07.2026 оголошено перерву в судовому засіданні до 27.07.2026, з підстав зазначених у ній.
У зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 з посади судді Західного апеляційного господарського суду на підставі поданої заяви про відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 09.07.2026 №1416/0/15-26, проведено повторний автоматизований розподіл апеляційної скарги (вх.№01-05/1434/26) у справі №914/103/25.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2026, апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Величко Зої Костянтинівни (вх.№01-05/1434/26) розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Іванчук С.В , суддів Бойко С.М., Бонк Т.Б.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 27.07.2026 прийнято справу №914/103/25 до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Іванчук С.В., суддів Бойко С. М. та Бонк Т.Б.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 27.07.2026 оголошено перерву в судовому засіданні до 15.09.2026..
Ухвали суду доставлено учасникам справи, що підтверджується довідками про доставку електронних листів до електронних кабінетів та поштовими повідомленнями про вручення рекомендованого відправлення.
У судовому засіданні 15.09.2026 представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги. 
Представник відповідача проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечив, просив залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 15.09.2026 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Західного апеляційного господарського суду.
Строки розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див.рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, №4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, №32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).
Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.
Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
07.08.2024 року Фізичною особою-підприємцем Величко Зоєю Костянтинівною (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сад Агро Трейд» (замовник) укладено договір №32 перевезення вантажів та надання транспортно-експедиційних послуг, відповідно до умов якого в порядку і на умовах, визначених цим договором, перевізник бере на себе зобов`язання діяти в інтересах та за рахунок замовника, виконувати або організовувати виконання комплексу послуг з транспортно-експедиційного обслуговування та організації перевезень вантажів замовника наземним транспортом, а також надавати інші послуги, необхідні для доставки вантажів замовника, а замовник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу та надані транспортно-експедиційні послуги встановлену плату. (Том 1, а.с. 9) 
Відповідно до п.1.2 договору пункт відправлення, пункт призначення, строки виконання, кількість вантажу, вартість перевезення та інші умови вказуються у заявках замовника.
Перевізник має право залучати до надання послуг третіх осіб, з якими він уклав відповідні договори, при цьому залишаючись відповідальним перед замовником за будь-які дії та/або бездіяльність залучених до виконання перевезень третіх осіб, як за власні. Витрати перевізника на оплату послуг третіх осіб включені у вартість наданих замовнику перевізником послуг (п.1.3). 
За умовами п.2.1 конкретний перелік наданих перевізником послуг, вид та найменування (номенклатура) вантажів, їх специфічні властивості, умови прийому вантажу до перевезення, спосіб навантаження і розвантаження, пункти відправлення та призначення вантажів з одного виду транспорту на інший, маршрут і умови перевезення, термін виконання та вартість послуг, а також інша необхідна інформація, що стосується організації транспортно-експедиційного обслуговування, розмір оплати послуг перевізника, пов`язаних з виконанням доручення замовника, обумовлюються і зазначаються у відповідній письмовій заявці на організацію перевезення, що надається замовником під кожне конкретне перевезення.
Перевізник зобов`язаний розглянути заявку і підтвердити замовлення або відмовитись від замовлення упродовж семи годин із моменту її отримання. Замовник надає перевізнику заявку, з інформацією про вантаж, маршрут, тариф, тощо. Заявка є чинною та такою, що прийнята до виконання перевізником, після її підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх печатками (за наявності). Будь-які зміни до договору, його додатків, заявок на перевезення є чинними за умови їх підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх печатками (за наявності) (п.2.2 та п.2.3 договору).
За змістом п. 3.1.3 договору перевізник зобов`язався: забезпечити своєчасне подання в пункт завантаження технічно справних транспортних засобів, що придатні до перевезення вантажу, відповідають вимогам чинних санітарних і інших норм, встановлених в країнах, через які прямує вантаж, і що забезпечують як фізичне, так і якісне збереження пред`явленого до перевезення вантажу. У разі необхідності забезпечити підготовку та додаткове обладнання транспортних засобів для належного перевезення вантажу та пломбування.
Пунктом 3.1.7-3.1.9, 3.1.12-3.1.14 договору сторони погодили, що представник перевізника (водій) зобов`язаний бути присутній при прийомі вантажу до перевезення, завантаженні вантажу, контролювати правильність завантаження. При виявленні невідповідностей і пошкоджень вантажу, порушень при завантаженні, що загрожують пошкодженням вантажу він зобов`язаний невідкладно повідомити особу, відповідальну за завантаження та представника замовника. У випадку відсутності у водія зауважень щодо завантаження вантаж вважається прийнятим перевізником в кількості та якості згідно товаро-супровідних документів. 
Перевізник зобов`язувався забезпечити перевірку правильності внесення до товарно-супровідних документів записів щодо кількості, ваги та об`єму. 
Перевізник несе повну відповідальність за збереження та цілісність вантажу під час транспортування до місця призначення, збереження цілісності пломб, цілісність пакування. Водій несе повну відповідальність за закріплення вантажу, (ремені безпеки, навантаження на осі) та у випадку порушення даних вимог перевізник відшкодовує замовнику, третім особам завдані збитки, пов`язані з недотриманням таких вимог. 
Перевізнику встановлено обов`язок негайно повідомляти замовника про всі відхилення від умов, що передбачені заявкою на перевезення, у разі дорожньо-транспортної пригоди (надалі ДТП), виникнення надзвичайної ситуації і у разі виникнення форс-мажорних обставин. Порядок дій у випадку поломки або аварії транспортного засобу.
Перевізник зобов`язаний негайно повідомляти замовника про наявність актів розбіжностей при передачі поставленого вантажу, чи інших документів, що пов`язані із передачею вантажу у пункті призначення. 
За умовами пункту 3.3.4 договору замовник здійснює своїми засобами і силами завантаження та розвантаження вантажу, що відбувається на території замовника. Замовник має право відмовити в завантаженні транспортного засобу, що не відповідає вимогам до перевезення вантажу, до усунення недоліків. За домовленістю несуттєві недоліки можуть бути усунені замовником за рахунок перевізника (п.3.4.4).
Порядок розрахунків погоджений сторонами у розділі 4 договору. Так, п.4.3 договору оплата здійснюється упродовж 21 календарного дня з моменту отримання від перевізника повного комплекту належним чином оформлених оригіналів документів.
Згідно з п. 4.5 договору, по CMR, які підтверджують виконання робіт, що оформлені невірно, з помилками, не повністю, оплата за надані послуги не сплачується до усунення виявлених недоліків.
Відповідно до п.5.7.1 договору відповідальність перевізника настає з моменту передачі вантажу перевізнику та до моменту передачі його отримувачу. Перевізник несе повну матеріальну відповідальність за збереження вантажу та митних пломб в разі їх повної або часткової втрати, пошкодження, псування, розкрадання та інших випадках, при яких знижується вартісні характеристики вантажу, під час перевезення в розмірі фактичних збитків, крім випадків прямо передбачених законодавством України. Перевізник зобов`язується компенсувати замовнику всі можливі збитки, що виникли через недотримання або порушення з вини перевізника, третіми особами, діями, що пов`язані з перевезенням вантажу.
У випадку пошкодження, недостачі чи втрати вантажу (в тому числі передачі вантажу особі, що не являється отримувачем), перевізник відшкодовує замовнику вартість вантажу з включенням додаткових витрат, які були понесені замовником (пакування, завантаження, брокерські послуги, тощо) (п.5.7.5).
Відповідно до п.5.7.7 договору перевізник, який за лучив третю особу до виконання своїх зобов`язань за цим договором, несе перед замовником відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань цією третьою особою, як за свої власні дії.
Пунктом 8.4 договору унормовано, що взаємовідносини сторін, не передбачені договором, регламентуються діючим законодавством України.
За умовами п.5.11 договору сторони не несуть відповідальності за порушення своїх зобов`язань за цим договором, якщо воно сталося не з їх вини. Сторона вважається невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів для належного виконання зобов`язання.
Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2025, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п. 9.2).
07.08.2024 між сторонами погоджено замовлення №7/03, з наступними умовами: дата завантаження: 07.08.2024, 1 авто; маршрут: Городок (Львівська обл.) - 37-200 PRZEWОRSK (Польща); назва вантажу: ЯКС у флексах; пункт завантаження: м. Городок; пункт замитнення: митний термінал Городок (територія Захід Ресурсу); пункт розвантаження: Rauch Polska Sp z.o.o.; номер автомобіля: НОМЕР_1 / НОМЕР_2 ; прізвище водія і телефон: Величко П.М; вартість перевезення: 1000 євро, оплата по оригіналах документів упродовж 21 робочого дня. (Том 1, а.с. 18)
14.08.2024 між сторонами погоджено замовлення №15.08-3, з аналогічними умовами: дата завантаження: 19.08.2024, 1 авто; маршрут: Солобківці (Хмельницька обл) - 21763 NEUENKIRCHEN GERMANY; назва вантажу: ЯКС у флексах; пункт завантаження: м. Городок; пункт замитнення: митний термінал Городок (територія Захід Ресурсу); пункт розвантаження: Dohler Neuenkirchen GmbH. Dorfstr. 17, 21763 NEUENKIRCHEN GERMANY. Розмитнення на місці розвантаження; номер автомобіля: НОМЕР_4 / НОМЕР_5 ; прізвище водія і телефон: Величко В.М; вартість перевезення: 2500 євро, оплата по оригіналах документів упродовж 21 робочого дня. (Том 1, а.с. 15)
Замовленням № 09-18 від 27.08.2024 сторонами було погоджено перевезення вантажу - ЯКС у флексах, вагою 20 500 кг, по маршруту с. Солобківці, Україна - м.Ноєнкірхен, Німеччина. (Том 1, а.с. 78)
Додаткові умови заявок: нормативний простій транспортного засобу упродовж 48 годин (не враховуючи вихідних та святкових днів). Вартість простою по Україні - 70 євро/на добу, по Європі - 100 євро/доба. Замовлення є невід`ємною частиною договору і має повну юридичну силу, якщо воно підтверджене круглими печатками та підписами обох сторін за допомогою факсимільного зв`язку. Умови замовлення являються пріоритетними. Перевізник зобов`язаний негайно повідомляти замовника про наявність акту розбіжностей при передачі поставленого вантажу у пункті призначення та не пізніше наступного робочого дня надати скан копію такого акту. При наявних будь-яких зовнішніх чи/та внутрішніх пошкоджень транспортного засобу, перевізник зобов`язаний відшкодувати повну вартість пошкодженого товару, внаслідок вищеназваних обставин, оскільки перевізник несе повну відповідальність за цілісність вантажу з моменту завантаження товару в авто, протягом транспортування і до моменту його передачі вантажоодержувачу.
Відповідно до товарно-транспортних накладних CMR дата розвантаження вантажу здійснена: 13.08.2024 та 26.08.2024. CMR № 721963 від 28.08.2024 підтверджується факт прийняття ФОП Величко З.К. вантажу (ЯКС) в загальній кількості 20500 кг. Доставка за даною накладною вантажоотримувачу у м.Ноєнкірхен, Німеччина відбулася 08.10.2024. (замовник наголошує, що доставлено було лише 10040 кг). (Том 1, а.с. 79)
18.09.2024 ФОП Величко З.К. направляв до товариства запит №18/09/24 про надання інструкції щодо подальших дій перевізника з підстав витоку вантажу з одного з флексів (Т1, а.с.84). ТОВ «Сад Агро Трейд» у відповідь надало перевізнику дозвіл на перевантаження флексітанку в інших ТЗ, а також наголошено, що переливання повинно відбуватися зі згоди митної служби Німеччини. (Том 1, а.с. 84)
15.11.2024 відповідачу за первісним позовом було виставлено рахунки на оплату та акти виконання робіт (надання послуг) на загальну суму 157 573,50 грн. Відповідач оплати наданих послуг не провів в узгоджені строки, зауважень та претензій до якості наданих послуг від відповідача не надходило.
ТзОВ «Сад Агро Трейд» заявляючи про стягнення збитків посилається на наступні докази: 
- протокол поліції м. Берлін № 240904-1000-038108 від 09.09.2024 (з додатками), яким зафіксовано факт перевірки ТЗ марки MAN, р.н. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 у м.Берлін, Німеччина, втрати вантажу перевізником, та заборону подальшого руху; (Том 1, а.с. 80)
- талон зважування № 36974 ATE471/10/24 від 08.10.2024, яким підтверджується, що вантажоотримувач отримав товар у кількості 10040 кг, та втрату продукту через аварію флексітанка – 10460 кг; (Том 1, а.с. 89)
- коригувальний рахунок № 07 від 10.10.2024 до рахунку-фактури № SATDN/2024/287 від 21.08.2024, з якого вбачається, що ТзОВ «Сад Агро Трейд» зменшив суму рахунку за товар, що поставлявся компанії Dohler, на кількість 10460 кг та на суму 20 397,00 євро; (Том 1, а.с. 90)
- фотознімками, які містять зображення причепа, р.н. НОМЕР_3 , у кількості 2 шт., з якого стікає прозора рідина світло-коричневого кольору., та відеозаписом, який проводила німецька поліція на місці зупинки автомобіля р.н. НОМЕР_3 у м. Берлін, на якому видно процес відкриття дверей причепа, з якого стікає прозора рідина коричневого кольору (ЯКС) у кількості 2 шт. (Том 1, а.с. 91)
04.11.2024 ТзОВ «Сад Агро Трейд» скеровано претензію про оплату збитків, що дорівнюють вартості втраченого вантажу, а 16.01.2025 – вимогу про належне оформлення документів згідно замовлення №09-18 від 27.08.2024. (Том 1, а.с. 91, 93)
Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Предметом спору у цій справі за первісним позовом є вимога ФОП Величко Зої Костянтинівни до ТзОВ «Сад Агро Трейд» про стягнення 157 573,50 грн заборгованості за надані послуги з перевезення вантажу за договором №32 перевезення вантажів та надання транспортно-експедиційних послуг від 07.08.2024.
Предметом зустрічного позову є вимога ТзОВ «Сад Агро Трейд» до ФОП Величко Зої Костянтинівни про стягнення 888 289,35 грн збитків, завданих частковою втратою вантажу під час міжнародного автомобільного перевезення, здійснюваного на підставі договору №32 від 07.08.2024 та замовлення №09-18 від 27.08.2024.
Оскільки рішення Господарського суду Львівської області від 14.04.2026 в частині задоволення первісного позову ФОП Величко З.К. учасниками справи не оскаржується, предметом апеляційного перегляду є законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову ТзОВ «Сад Агро Трейд» про стягнення з ФОП Величко З.К. 888 289,35 грн збитків.
Відповідно, у межах апеляційного перегляду підлягають з`ясуванню обставини щодо наявності правових підстав для відповідальності перевізника за часткову втрату вантажу, причин такої втрати, дотримання порядку пред`явлення вимог у зв`язку з втратою вантажу, а також доведеності факту та розміру збитків, заявлених ТзОВ «Сад Агро Трейд» до стягнення.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За умовами положень ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.
Відповідно до ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.
Сторонами: Фізичною особою-підприємцем Величко Зоєю Костянтинівною (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сад Агро Трейд» (замовник) укладено договір №32 перевезення вантажів та надання транспортно-експедиційних послуг.
Згідно із ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Пунктом 3 договору №32 передбачено, що перевізник (відповідач за зустрічним позовом) зобов`язаний: на підставі письмової заявки про перевезення вантажу надати транспортні послуги з організації та забезпечення перевезень вантажів замовника, здійснити перевезення та доставку вантажу з пункту відправлення в пункт призначення в термін, вказаний в заявці; забезпечити своєчасне подання в пункт завантаження технічно справних транспортних засобів, що придатні до перевезення вантажу, відповідають вимогам чинних санітарних і інших норм, встановлених в країнах, через які прямує вантаж, і що забезпечують як фізичне, так і якісне збереження пред`явленого до перевезення вантажу (п.3.1.3.); нести повну відповідальність за збереження та цілісність вантажу під час транспортування до місця призначення, збереження цілісності пломб, цілісність пакування. Водій несе повну відповідальність за закріплення вантажу, (ремені безпеки, навантаження на осі) та у випадку порушення даних вимог перевізник відшкодовує замовнику, третім особам завдані збитки, пов`язані з недотриманням таких вимог (п.3.1.9).
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одним із основних міжнародних документів, який регулює відносини сторін при виконанні міжнародних перевезень вантажів автотранспортом є Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, підписана в Женеві 19 травня 1956 року.
За приписами ст. 9 Конституції України та статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.
Законом України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» закріплено, що Україна приєдналася до зазначеної Конвенції, а згідно листа Міністерства закордонних справ України від 16.05.2007 №72/14-612/1-1559 «Щодо набуття чинності міжнародними договорами» ця Конвенція набрала чинності для України 17 травня 2007 року.
Згідно ст. 1 Конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін. Статтями 4, 9 Конвенції передбачено, що договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної. Вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.
Перелік документів, що підтверджують приймання вантажу до транспортування визначено статтею 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність». Так, відповідно до частин 11, 12 зазначеної статті перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Факт надання послуги при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.
Позивачем за зустрічним позовом долучено складену сторонами товарно-транспортну накладну міжнародного зразка (CMR) №721963, відповідно до якої відправником вантажу зазначено ТзОВ «Сад Агро Трейд», одержувачем – DЦHLER Neuenkirchen GmbH, місцем доставки вантажу – Neuenkirchen, Німеччина, а місцем завантаження – Україна.
У графі щодо вантажу зазначено: яблучний сік концентрований, у двох флексітанках, загальною масою нетто 20 500 кг та брутто 20 580 кг. У графі 4 вказано дату прийняття вантажу до перевезення – 23.08.2024 (фактична дата 28.08.2024).
Перевізником у CMR зазначено ФОП Величко Зою Костянтинівну. У графі 24 «Вантаж одержано / Goods received» містяться відтиск штампа DЦHLER NEUENKIRCHEN GMBH, підпис уповноваженої особи та дата 08.10.2024, що підтверджує факт доставки вантажу вантажоодержувачу. Водночас у самій CMR відсутні застереження вантажоодержувача щодо кількості, стану чи пошкодження вантажу на момент його прийняття.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Згідно зі ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало (ч. 1). Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (ч. 2).
За змістом статті 23 Конвенції якщо, відповідно до положень цієї Конвенції, перевізник зобов`язаний компенсувати повну або часткову втрату вантажу, така компенсація розраховується на підставі вартості вантажу в місці і під час прийняття його для перевезення. Крім того, підлягають відшкодуванню: плата за перевезення, мито, а також інші платежі, пов`язані з перевезенням вантажу, цілком у випадку втрати всього вантажу й у пропорції, що відповідає розміру збитку, при частковій втраті; інший збиток відшкодуванню не підлягає.
Підпунктом 8 п. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним з способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Статтею 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" передбачено, що експедитор відповідає перед клієнтом за кількість місць, вагу, якщо проводилося контрольне зважування у присутності представника перевізника, що зафіксовано його підписом, належність упаковки згідно з даними товарно-транспортних документів, що завірені підписом представника перевізника, якщо інше не встановлено договором транспортного експедирування. За невиконання або неналежне виконання обов`язків, які передбачені договором транспортного експедирування і цим Законом, експедитор і клієнт несуть відповідальність згідно з Цивільним кодексом України, іншими законами та договором транспортного експедирування. Експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

Відповідно до п. 1 ст. 17 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів перевізник несе відповідальність за повну або часткову втрату вантажу, а також за його пошкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до моменту його доставки.
Отже, для вирішення питання про наявність порушення зобов`язання перевізником першочерговому встановленню підлягають обставини щодо кількості вантажу, прийнятого ФОП Величко З.К. до перевезення, фактичної кількості вантажу, переданого вантажоодержувачу, а також моменту та обставин втрати його частини.
Як встановлено вище, відповідно до CMR №721963 ФОП Величко З.К. прийняла до перевезення яблучний сік концентрований у двох флексітанках загальною масою нетто 20 500 кг. При цьому з матеріалів справи встановлено, що під час здійснення міжнародного перевезення на території Федеративної Республіки Німеччина сталося пошкодження одного з флексітанків, унаслідок чого відбувався витік вантажу. Так, протоколом поліції м. Берлін №240904-1000-038108 від 09.09.2024 зафіксовано факт зупинки транспортного засобу, яким здійснювалося перевезення спірного вантажу, його перевірки та подальшого доставлення на спеціальний майданчик у зв`язку з витіканням рідини з транспортного засобу.
Обставина витоку вантажу підтверджується також самим перевізником після виникнення відповідної події. Зокрема, 18.09.2024 ФОП Величко З.К. звернулася до ТзОВ «Сад Агро Трейд» із запитом №18/09/24 про надання інструкцій щодо подальших дій у зв`язку з пошкодженням одного з двох флексітанків та витоком вантажу, а також щодо можливості перевантаження іншого флексітанка в інший транспортний засіб для продовження перевезення до місця призначення.
У відповідь ТзОВ «Сад Агро Трейд» надало згоду на перевантаження непошкодженого флексітанка в інший транспортний засіб із застереженням щодо необхідності погодження відповідних дій із митними органами Німеччини.
Таким чином, пошкодження одного з флексітанків та витоку частини прийнятого до перевезення вантажу підтверджується сукупністю доказів у справі, зокрема протоколом поліції та повідомленням самого перевізника замовнику про виникнення відповідної події. Більше того, в апеляційній скарзі ФОП Величко З.К. не заперечує самого факту втрати частини вантажу.
Щодо кількості фактично доставленого вантажу колегія суддів враховує талон зважування №36974 ATE471/10/24 від 08.10.2024, відповідно до якого вантажоодержувачу доставлено 10 040 кг продукції. Зіставлення зазначеного показника із масою вантажу, прийнятого перевізником відповідно до CMR №721963, а саме 20 500 кг, свідчить про недоставлення вантажоодержувачу 10 460 кг яблучного концентрованого соку.
Отже, матеріалами справи підтверджується, що ФОП Величко З.К. прийняла до перевезення 20 500 кг яблучного концентрованого соку, однак до вантажоодержувача доставлено 10 040 кг, тоді як втрата іншої частини вантажу у кількості 10 460 кг відбулася після його прийняття перевізником та до завершення перевезення.
Щодо доводів апелянта про те, що зважування доставленого вантажу здійснювалося без участі водія перевізника, колегія суддів враховує, що умовами договору саме на перевізника покладено обов`язок забезпечити контроль кількості, ваги та об`єму вантажу. 
За таких обставин посилання ФОП Величко З.К. на відсутність водія під час зважування вантажу не може свідчити на користь перевізника, оскільки забезпечення участі свого представника у контролі кількості та ваги вантажу при його передачі одержувачу, а також належного оформлення відповідних документів належало до сфери обов`язків самого перевізника.
При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що водій був позбавлений можливості бути присутнім при визначенні фактичної кількості доставленого вантажу.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність факту часткової втрати вантажу в період перебування його у віданні перевізника.
Разом з тим скаржник посилається на те, що вантажоодержувач при прийнятті вантажу не зробив відповідних застережень у CMR №721963 та не заявив перевізнику про втрату вантажу у строки, передбачені ст. 30 Конвенції, тоді як претензію ТзОВ «Сад Агро Трейд» пред`явлено лише 04.11.2024. На переконання апелянта, недотримання зазначеного порядку та строків унеможливлює доведення факту втрати вантажу іншими доказами.
Колегія суддів не погоджується з такими доводами з огляду на наступне.
Відповідно до п. 1 ст. 30 Конвенції, якщо одержувач приймає вантаж без належної перевірки його стану разом з перевізником або не робить заяви перевізнику, яка вказує на загальний характер втрати або пошкодження, не пізніше моменту прийняття вантажу у випадку, коли втрата або пошкодження є очевидними, та не пізніше семи днів з дня отримання вантажу, виключаючи недільні та святкові дні, у випадку, коли втрата або пошкодження не є очевидними, факт прийняття вантажу є первинним доказом того, що одержувач отримав вантаж у стані, зазначеному у вантажній накладній. У випадку неочевидної втрати або пошкодження відповідна заява повинна бути зроблена у письмовій формі.
Зі змісту наведеної норми вбачається, що наслідком незаявлення одержувачем відповідних застережень у визначені ст. 30 Конвенції строки є виникнення доказової презумпції щодо отримання вантажу у стані, зазначеному у вантажній накладній. Водночас зазначена норма не встановлює, що пропуск відповідного строку припиняє право на заявлення вимоги до перевізника, а також не передбачає недопустимості інших доказів, якими може бути спростована така презумпція.
Отже, передбачені ст. 30 Конвенції строки заявлення застережень не є присічними строками для звернення з вимогою про відшкодування вартості втраченого вантажу. Їх недотримання не звільняє перевізника від відповідальності за втрату вантажу та не усуває необхідності оцінки судом інших доказів, якими підтверджуються обставини його втрати.
Відтак посилання апелянта на сплив семиденного строку як на самостійну підставу для відмови у зустрічному позові ґрунтується на неправильному тлумаченні правових наслідків, передбачених ст. 30 Конвенції.
Колегія суддів погоджується із апелянтом в тому, що у графі 24 CMR №721963 міститься відмітка вантажоодержувача про прийняття вантажу 08.10.2024, в якій не зазначено окремих застережень щодо його кількості чи стану.
Водночас зазначена обставина не може оцінюватися окремо від інших доказів, наявних у матеріалах справи. Зокрема, ще до завершення перевезення перевізнику було достовірно відомо про пошкодження одного з двох флексітанків та витік частини вантажу. 
Отже, на момент доставки залишку вантажу одержувачу факт виникнення події, яка призвела до витоку частини прийнятого до перевезення вантажу, не був прихованим від перевізника та не став йому відомим лише внаслідок подальшого пред`явлення претензії ТзОВ «Сад Агро Трейд».
Щодо доводів апелянта про відсутність вини перевізника та причини пошкодження флексітанка колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. 2 ст. 17 Конвенції перевізник звільняється від відповідальності, якщо втрата або пошкодження вантажу сталися внаслідок дій чи недогляду позивача, його інструкцій, не зумовлених діями або недоглядом перевізника, дефекту самого вантажу або обставин, уникнути яких перевізник не міг і наслідки яких він не міг відвернути. При цьому згідно з п. 1 ст. 18 Конвенції тягар доказування того, що втрата або пошкодження вантажу були викликані відповідними обставинами, покладається саме на перевізника. 
Наведене узгоджується також з п. 5.11 договору №32, відповідно до якого сторона не несе відповідальності за порушення зобов`язання, якщо доведе, що таке порушення сталося не з її вини та нею вжито всіх залежних від неї заходів для належного виконання зобов`язання.
Обґрунтовуючи відсутність своєї вини, ФОП Величко З.К. посилається на висновок експерта №2711/1 від 20.12.2024 (Том 1, а.с. 134), відповідно до якого причиною пошкодження флексітанка стало імовірне динамічне перевантаження внаслідок руху рідини під час транспортування та невідповідність тари фактичному об`єму завантаженого вантажу.
Висновок експерта є рівноцінним засобом доказування у справі, поряд з іншими письмовими, речовими і електронними доказами, а оцінка його, як доказу, здійснюється судом у сукупності з іншими залученими до справи доказами за загальним правилом статті 86 ГПК України (аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №910/21067/17).
Згідно із ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Водночас колегія суддів враховує, що під час розгляду справи судом першої інстанції експерт Ю. Стецик, надаючи пояснення щодо складеного ним висновку, повідомив, що безпосереднього огляду пошкодженого флексітанка ним не проводилося, а дослідження здійснювалося на підставі наданих фотознімків. Крім того, при визначенні співвідношення маси та об`єму завантаженого продукту експерт виходив із розрахунку 1 літр = 1 кілограм та не враховував фактичної густини яблучного концентрованого соку, який перевозився.
З наявної у матеріалах справи інформації виробника флексітанка (т. 1, а.с. 255-256) встановлено, що відповідний флексітанк виготовлений 04.11.2023, строк його придатності встановлений до 04.11.2025, до переліку допустимих для перевезення продуктів віднесено, зокрема, соки та фруктові концентрати, допустимий об`єм заповнення однієї секції становить 8 000 літрів, а допустима густина рідини – від 0,8 до 1,46.
Перевіривши здійснений місцевим господарським судом розрахунок співвідношення маси та об`єму перевезеного вантажу з урахуванням його густини, колегія суддів погоджується з правильністю висновку суду першої інстанції про те, що фактичний об`єм завантаженого у флексітанк яблучного концентрованого соку не перевищував допустимого об`єму тари.
Так, за наявними у матеріалах справи даними густина яблучного концентрованого соку 70,00 % Brix становить 1,32– 1,35 кг/л, у зв`язку з чим маса продукту 10 460 кг відповідає об`єму приблизно від 7 748 до 7 924 літрів, тобто не перевищує встановленого виробником допустимого об`єму флексітанка 8 000 літрів.
Доводи апелянта про те, що вид та фізичні властивості рідини, яка перевозилася, не мають значення для встановлення причин пошкодження флексітанка, оскільки причиною його розриву на думку апелянта, у будь-якому випадку було динамічне перенавантаження під час руху транспортного засобу, колегія суддів відхиляє.
Як вбачається з пояснень експерта, проведений ним розрахунок не враховує густини фактично перевезеного вантажу – концентрованого яблучного соку. Оскільки допустиме завантаження флексітанка виробником визначено саме в одиницях об`єму – 8 000 літрів, встановлення фактичного об`єму завантаженого продукту без урахування його густини є неможливим.
При цьому виникнення динамічних навантажень унаслідок переміщення рідини під час руху транспортного засобу не доводить наявності обставин, які звільняють перевізника від відповідальності, оскільки апелянтом не доведено, що за належного об`єму завантаження, справної та придатної для відповідного вантажу тари і належного виконання перевізником обов`язків щодо забезпечення безпечного перевезення саме такі навантаження були безпосередньою причиною пошкодження флексітанка та становили обставини, яких перевізник не міг уникнути і наслідкам яких не міг запобігти.
Посилання апелянта на можливу зацікавленість виробника флексітанка у спростуванні виробничого дефекту тари не спростовує та не змінює зазначених виробником технічних характеристик відповідного флексітанка. Матеріали справи не містять інших відомостей щодо технічних характеристик спірного флексітанка, які б відрізнялися від наведених виробником або свідчили про непридатність такої тари для перевезення яблучного концентрованого соку відповідної густини.
Колегія суддів також враховує, що відповідно до пп. 3.1.7-3.1.9 договору представник перевізника (водій) зобов`язаний бути присутнім при прийманні та завантаженні вантажу, контролювати правильність завантаження і у разі виявлення порушень, які можуть створювати загрозу пошкодження вантажу, невідкладно повідомити про них відповідальну за завантаження особу та замовника. За відсутності зауважень водія вантаж вважається прийнятим перевізником відповідно до товаросупровідних документів.
Тому покладення п. 3.3.4 спірного договору обов`язку із здійснення завантаження на замовника не усуває погодженого сторонами обов`язку перевізника контролювати правильність такого завантаження. Доказів заявлення водієм під час прийняття вантажу зауважень щодо надмірного об`єму завантаженого продукту, непридатності флексітанка для відповідного вантажу чи інших порушень, здатних спричинити його пошкодження, матеріали, на які посилається апелянт, не містять.
Щодо доведеності факту та розміру збитків, заявлених ТзОВ «Сад Агро Трейд» до стягнення, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Згідно зі ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, при цьому розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.
Водночас, оскільки спірні правовідносини виникли з міжнародного автомобільного перевезення вантажу, при визначенні розміру відповідальності перевізника підлягають застосуванню спеціальні положення Конвенції.
Відповідно до п. 1 ст. 23 Конвенції, якщо перевізник відповідно до положень Конвенції зобов`язаний компенсувати повну або часткову втрату вантажу, розмір компенсації визначається виходячи з вартості вантажу в місці і в момент прийняття його до перевезення.
ТзОВ «Сад Агро Трейд», обґрунтовуючи розмір заявлених до стягнення збитків, покликається, зокрема, на коригувальний рахунок №07 від 10.10.2024 до рахунку-фактури №SATDN/2024/287 від 21.08.2024, відповідно до якого вартість товару, що поставлявся компанії DЦHLER Neuenkirchen GmbH, була зменшена на вартість 10 460 кг недоставленого яблучного концентрованого соку у сумі 20 397,00 євро.
На підтвердження вартості втраченої частини вантажу ТзОВ «Сад Агро Трейд» надано коригувальний рахунок-фактуру №07 від 10.10.2024 до рахунку-фактури №SAT-DN/2024/287 від 21.08.2024, складений у межах поставки за договором №1108477 від 05.08.2024. У зазначеному документі ТзОВ «Сад Агро Трейд» визначено продавцем, DЦHLER Neuenkirchen GmbH – покупцем, а предметом поставки – яблучний сік концентрований освітлений натуральний 70,00 % Brix. Причиною здійснення коригування зазначено протікання внаслідок пошкодження пакування. 
Зі змісту коригувального рахунку вбачається, що кількість товару до коригування становила 20,500 т, тоді як після коригування – 10,040 т, а скоригована сума визначена у розмірі 20 397,00 євро. При цьому вартість одиниці товару після коригування визначена у розмірі 1 950,00 євро за тонну. 
Таким чином, кількість товару, на яку зменшено поставку, становить 10,460 т, що відповідає встановленій у справі кількості втраченого вантажу – 10 460 кг. Вартість такої кількості товару за визначеною у коригувальному рахунку ціною 1 950,00 євро за тонну становить 20 397,00 євро.
При цьому коригувальний рахунок №07 від 10.10.2024 складений до рахунку-фактури №SAT-DN/2024/287 від 21.08.2024, який зазначений також у CMR №721963 як документ, що супроводжував спірний вантаж, а наведена у ньому кількість фактично поставленого товару 10 040 кг відповідає даним талона зважування від 08.10.2024.
Доводи апелянта про відсутність доказів фактичної сплати ТзОВ «Сад Агро Трейд» суми, еквівалентної вартості втраченого вантажу, не спростовують наведеного, оскільки заявлена до стягнення сума є компенсацією вартості частини вантажу, втраченої під час перевезення, а не відшкодуванням коштів, попередньо сплачених ТзОВ «Сад Агро Трейд» третій особі. 
Наведені у коригувальному рахунку відомості щодо фактичної кількості поставленого товару узгоджуються з іншими доказами у справі, зокрема даними CMR №721963 про прийняття до перевезення 20 500 кг вантажу та результатами зважування 08.10.2024, якими зафіксовано 10 040 кг фактично доставленого товару, відтак доводи колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що коригувальний рахунок №07 від 10.10.2024 не підтверджений первинними бухгалтерськими документами.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що перевізник відповідальний за втрату вантажу, а тому вимоги позивача за зустрічним позовом про стягнення збитків у розмірі 888 289,35 грн. (вартість втраченого при перевезенні яблучного концентрату) – є правомірними.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому докази мають відповідати критеріям належності (ст. 76 ГПК України), допустимості (ст. 77 ГПК України), достовірності (ст. 78 ГПК України) та вірогідності (ст. 79 ГПК України).
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що принцип змагальності передбачає покладення тягаря доказування на сторони, однак не зобов`язує суд вважати доведеною обставину лише з огляду на твердження сторони про її існування. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, щоб подані на її підтвердження докази були більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17).
За змістом ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, подані на її спростування. Отже, при вирішенні питання про доведеність відповідної обставини суд повинен оцінювати не окремий доказ ізольовано, а співставляти всю сукупність доказів, поданих сторонами на підтвердження та спростування відповідного факту.
У цій справі на підтвердження часткової втрати вантажу та її майнових наслідків ТзОВ «Сад Агро Трейд» надано, зокрема, CMR №721963, відповідно до якої перевізником прийнято до перевезення 20 500 кг яблучного концентрованого соку; протокол поліції м. Берлін від 09.09.2024 щодо витоку рідини з транспортного засобу; листування сторін щодо пошкодження одного з флексітанків та подальшого перевезення вантажу; талон зважування від 08.10.2024, відповідно до якого фактична маса доставленого вантажу становила 10 040 кг; а також коригувальний рахунок-фактуру №07 від 10.10.2024 до рахунку-фактури №SAT-DN/2024/287 від 21.08.2024.
Натомість доводи ФОП Величко З.К. про недоведеність втрати вантажу та її розміру ґрунтуються, зокрема, на відсутності застережень у CMR, відсутності водія під час кінцевого зважування та висновку експерта щодо ймовірного перевантаження флексітанка. Водночас зазначені доводи, з огляду на встановлені вище обставини та оцінку відповідних доказів, не спростовують узгодженої між собою сукупності доказів, наданих ТзОВ «Сад Агро Трейд».
Відтак, оцінюючи наведені докази у їх сукупності та взаємному зв`язку, колегія суддів дійшла висновку, що докази, подані ТзОВ «Сад Агро Трейд» на підтвердження факту часткової втрати вантажу та її кількісного розміру, є більш вірогідними, ніж докази та доводи, наведені ФОП Величко З.К. на їх спростування.
За таких обставин доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення.
Висновки апеляційного господарського суду.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відхиляючи доводи скаржника, суд враховує висновки в рішенні ЄСПЛ у справі Проніна проти України, в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (рішення ЄСПЛ у справі Шевельов проти України).
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).
В порядку положень ч. 1 ст. 276 ГПК України Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, беручи до уваги межі перегляду оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а оскаржене рішення слід залишити без змін.
Судові витрати.
Відповідно до ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За результатами розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про покладення сплати судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, на скаржника.
Керуючись ст. ст. 86, 129, 236, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Величко Зої Костянтинівни (вх.№01-05/1434/26) – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Львівської області від 14.04.2026 у справі № 914/103/25 – без змін.
Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції - покласти на скаржника.
Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. 
Повний текст постанови складено17.09.26 

Головуючий суддя Іванчук С.В.

суддя Бойко С.М.

суддя Бонк Т.Б.