ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м.Київ, _вул.Б.Хмельницького,44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
14.09.2026 | Справа № 910/8288/26
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом фізичної особи - підприємця Демченко Світлани Костянтинівни до фізичної особи - підприємця Косянчук Наталії Володимирівни, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - фізичної особи ОСОБА_1, про стягнення 90 000,00 грн,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання),

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У липні 2026 року фізична особа - підприємець Демченко Світлана Костянтинівна (далі - ФОП Демченко С.К.) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з фізичної особи - підприємця Косянчук Наталії Володимирівни (далі - ФОП Косянчук Н.В.) на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) 90 000,00 грн безпідставно отриманих коштів. Разом із позовною заявою було подано клопотання про витребування доказів.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 7 липня 2026 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення її недоліків.
11 липня 2026 року через систему "Електронний суд" позивач на виконання вимог вказаної ухвали подав документи для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14 липня 2026 року вищенаведену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/8288/26 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання). Цією ж ухвалою суду залучено до участі у справі фізичну особу ОСОБА_1 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача й повернуто клопотання ФОП Демченко С.К. про витребування доказів без розгляду.
Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення копії даної ухвали. Також третій особі було встановлено 10-денний строк з дня отримання даної ухвали для подання пояснень по суті спору.
17 липня 2026 року через систему "Електронний суд" від позивача на виконання вимог ухвали суду від 14 липня 2026 року надійшли докази направлення позову з доданими до нього документами третій особі.
31 липня 2026 року через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив від цієї ж дати, у якому останній заперечував проти задоволення позову, оскільки, на його думку, спірні грошові кошти не є безпідставно набутими в розумінні ЦК Украйни. Вказані кошти є платою за надані відповідачем послуги за укладеними між ним та третьою особою договорами про надання послуг з пошуку і підбору персоналу: від 19 липня 2024 року № 19072024/01, від 23 квітня 2025 року № 23042025/01. На виконання цих договорів відповідач надав третій особі обумовлені вказаними правочинами послуги, що підтверджується підписаними між ФОП Косянчук Н.В. та ОСОБА_1. без зауважень актами приймання-передачі виконаних послуг. Позивач здійснив два платежі по 45 000,00 грн. У призначенні спірних платежів чітко були вказані відповідні договори та особу, за яку здійснюється оплата. На думку відповідача, позивач добровільно виконав грошове зобов`язання третьої особи перед ФОП Косянчук Н.В., що відповідає положенням статті 528 ЦК України. Відповідач наголошував на тому, що спірні кошти були отримані на належній правовій підставі - на виконання чинних договорів про надання послуг, які не були визнані недійсними в установленому законом порядку. Крім того, вимогу про повернення спірних коштів позивач заявив лише 3 червня 2026 року, тобто через значний час після здійснення спірних платежів та виконання договорів, що, на думку відповідача, також свідчить про необґрунтованість заявленої позовної вимоги. Відповідач заперечував проти заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн вважаючи їх неспівмірними зі складністю даної справи. У той же час відповідач просив стягнути з позивача 12 000,00 грн понесених ним витрат на професійну правничу допомогу.
3 серпня 2026 року та 11 серпня 2026 року від третьої особи надійшли пояснення у справі: від 28 липня 2026 року (без особистого підпису ОСОБА_1.) та від 7 серпня 2026 року, - у яких ОСОБА_1. заперечував факт укладення з відповідачем зазначених у відзиві договорів й факт отримання послуг від відповідача за цими правочинами. ОСОБА_1. зазначав про те, що подані ФОП Косянчук Н.В. договори з додатками до них, анкети та акти не містять його підпису. Крім того, наявні на них підписи візуально відрізняються від його особистого підпису.
6 серпня 2026 року через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив від 5 серпня 2026 року, у якій останній також зазначив про те, що надані відповідачем договори та додатки до них містять різні підписи ОСОБА_1., які візуально відрізняються один від одного. Оскільки третя особа заперечує факт укладення зазначених договорів з відповідачем, надані останнім документи не підтверджують наявності у позивача будь-яких зобов`язань перед відповідачем або третьою особою. Відтак, відповідач безпідставно набув отримані від ФОП Демченко С.К. грошові кошти в сумі 90 000,00 грн. Також позивач заперечував проти заявлених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000,00 грн у зв`язку з невідповідністю їх критеріям, встановленим частиною 4 статті 126 ГПК України.
7 серпня 2026 року через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли заперечення від цієї ж дати, у яких останній навів свої доводи на спростування аргументів позивача, викладених у відповіді на відзив. На думку відповідача, відсутність укладеного між позивачем і відповідачем договору сама по собі не свідчить про відсутність правової підстави для отримання останнім спірних коштів. У свою чергу, візуальні відмінності підписів ОСОБА_1. на вказаних документах не є належним доказом їх підроблення чи невиконання відповідачем умов спірних правочинів. 
12 серпня 2026 року через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява від цієї ж дати, у якій останній зазначив про те, що ціна позову не змінилась, спірна заборгованість відповідачем погашена не була.
14 серпня 2026 року через систему "Електронний суд" від відповідача надійшла заява від 13 серпня 2026 року, у якій останній просив стягнути з позивача на користь ФОП Косянчук Н.В. понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в зв`язку з розглядом даної справи в розмірі 12 000,00 грн.
3 вересня 2026 року через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли додаткові пояснення по справі від цієї ж дати, у яких останній вказував на тотожність даної справи з іншими аналогічними справами, у яких різними фізичними особами - підприємцями заявлені позовні вимоги до ФОП Косянчук Н.В. про повернення коштів, сплачених у подібних правовідносинах з виконання договорів про надання послуг з пошуку й підбору персоналу. Всі справи мають схожий суб`єктний склад представників, фактичні обставини здійснення платежів, правову аргументацію та предмет вимог. Інтереси всіх позивачів представляє один адвокат, а у призначеннях спірних платежів систематично зазначалися номери договорів та/або прізвище ОСОБА_1. На думку відповідача, вказані обставини спростовують твердження позивача про випадковість або помилковість здійснених ним платежів.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

19 липня 2024 року та 24 квітня 2025 року ФОП Демченко С.К. згідно платіжних інструкцій: № 211 на суму 45 000,00 грн, № 329 на суму 45 000,00 грн, перерахувала на користь ФОП Косянчук Н.В. грошові кошти у загальному розмірі 90 000,00 грн, з призначенням платежів: "Сплата комісії агенства згідно договору № 19072024/01 ОСОБА_1., без ПДВ"; "Сплата комісії агентства згідно договору № 23042025/01 Без ПДВ.". Копії вказаних платіжних інструкцій містяться в матеріалах цієї справи.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилався на те, що вказані грошові кошти були перераховані на рахунок відповідача помилково, оскільки між сторонами у справі відсутні будь-які договірні відносини.
З метою повернення вказаних коштів, як помилково сплачених на рахунок ФОП Косянчук Н.В., 4 червня 2026 року позивач звернувся до відповідача з відповідною вимогою від 3 червня 2026 року вих. № 03/06/2026. Належні копії вказаної вимоги з доказами її направлення відповідачу засобами поштового зв`язку також містяться в матеріалах справи. Однак, зазначена вимога була залишена ФОП Косянчук Н.В. без задоволення.
Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За частинами 1, 4 статті 1088 ЦК України під час здійснення безготівкових розрахунків допускається застосування платіжних інструкцій, передбачених законодавством України, банківськими правилами та звичаями ділового обороту. Порядок здійснення безготівкових розрахунків регулюється цим Кодексом, законом та банківськими правилами. 
Відповідно до статті 10 Закону України "Про платіжні послуги" (далі - Закон) до надавачів платіжних послуг належать, зокрема, банки.
Згідно статті 43 Закону надавач платіжних послуг зобов`язаний прийняти до виконання надану ініціатором платіжну інструкцію, за умови що платіжна інструкція оформлена належним чином та немає законних підстав для відмови в її прийнятті. Надавач платіжних послуг платника під час виконання платіжної операції з рахунку платника зобов`язаний перевірити в платіжній інструкції ініціатора відповідність: номера рахунку платника та коду платника (коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або облікового номера, який присвоюється контролюючими органами, або реєстраційного номера облікової картки платника податків - фізичної особи, або серії (за наявності) та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); або унікального ідентифікатора платника. Надавач платіжних послуг платника приймає до виконання платіжну інструкцію лише у разі, якщо зазначена у пункті 1 або 2 цієї частини інформація, яку він перевіряє відповідно до вимог цієї частини, відповідає тій інформації про платника, що зберігається у такого надавача платіжних послуг. Надавач платіжних послуг платника зобов`язаний перевірити реквізити платіжної інструкції на переказ коштів без відкриття рахунку та прийняти її до виконання відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Національного банку України. Надавач платіжних послуг платника зобов`язаний прийняти до виконання платіжну інструкцію, що надійшла до нього протягом операційного часу, у той самий операційний день.
Відповідно до статті 46 Закону надавач платіжних послуг отримувача під час виконання платіжної операції з метою встановлення належного отримувача коштів за платіжною операцією зобов`язаний перевірити в платіжній інструкції відповідність: номера рахунку отримувача та коду отримувача (коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або облікового номера, який присвоюється контролюючими органами, або реєстраційного номера облікової картки платника податків - фізичної особи, або серії (за наявності) та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); або унікального ідентифікатора отримувача. Надавач платіжних послуг приймає рішення щодо перевірки в платіжній інструкції інформації, зазначеної в пунктах 1 або 2 цієї частини, самостійно, а якщо він є учасником платіжної системи - згідно з правилами платіжної системи. Надавач платіжних послуг отримувача зараховує кошти за платіжною операцією на рахунок отримувача лише у разі, якщо зазначена у пункті 1 або 2 цієї частини інформація, яку він перевіряє відповідно до вимог цієї частини, відповідає тій інформації про отримувача, що зберігається у такого надавача платіжних послуг. У разі невідповідності номера рахунку та/або коду отримувача надавач платіжних послуг отримувача має право: зупинити проведення платіжної операції на строк до чотирьох робочих днів та зарахувати кошти на відповідний рахунок для встановлення належного отримувача. У разі неможливості встановлення належного отримувача надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний не пізніше четвертого робочого дня після надходження коштів повернути їх надавачу платіжних послуг платника із зазначенням причини повернення; не уточнювати номер рахунку та/або код отримувача. 
Отже, приписами чинного законодавства чітко визначено, що банк, як надавач платіжних послуг наділений лише правом на перевірку відповідності банківських реквізитів платника й отримувача безготівкового грошового переказу та зобов`язаний прийняти платіжну інструкцію платника до виконання, у разі її відповідності чинному законодавству. Банк не має права робити виправлення у платіжній інструкції платника.
Судом встановлено, що платіжні інструкції: від 19 липня 2024 року № 211 на суму 45 000,00 грн, від 24 квітня 2025 року № 329 на суму 45 000,00 грн, - відповідають вимогам, встановленим чинним законодавством України.
Приписами частин 1, 2 статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач посилався на те, що спірні грошові кошти були сплачені позивачем на виконання умов укладених між ФОП Косянчук Н.В. і ОСОБА_1. договорів про надання послуг з пошуку і підбору персоналу: від 19 липня 2024 року № 19072024/01, від 23 квітня 2025 року № 23042025/01. На думку відповідача, позивач добровільно виконав грошове зобов`язання зазначеної третьої особи перед ФОП Косянчук Н.В. у порядку статті 528 ЦК України. 
Відповідно до частини 1 статті 528 ЦК України виконання обов`язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто.
Зазначена норма регулює відносини між кредитором і боржником, а не між кредитором та іншою особою, на яку боржником покладене виконання обов`язку останнього. Виконання обов`язку іншою особою розглядається як виконання обов`язку боржником. Відповідно до частини 2 статті 528 ЦК України, у разі невиконання або неналежного виконання обов`язку боржника іншою особою цей обов`язок боржник повинен виконати сам. Тому як у разі виконання, так і в разі невиконання чи неналежного виконання обов`язку боржника іншою особою, правовідносини між кредитором й іншою особою не виникають, зокрема кредитор не вправі вимагати від іншої особи належного виконання обов`язку боржника.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 вересня 2022 року в справі № 910/16579/20.
Судом встановлено, що позивач не є стороною вищевказаних правочинів, на які посилався відповідач. Зокрема, з текстів поданих відповідачем договорів: від 19 липня 2024 року № 19072024/01, від 23 квітня 2025 року № 23042025/01, - вбачається, що зазначені угоди підписані між ФОП Косянчук Н.В. як агентством та фізичною особою ОСОБА_1. як замовником. Предметом цих угод є надання агентством замовнику послуг з пошуку та підбору персоналу для виконання робіт у сфері домашнього сервісу. 
Пунктами 4.1.1. зазначених договорів чітко передбачено, що саме вказаний замовник оплачує агентству винагороду за надані послуги. Покладення на позивача обов`язку з виконання грошового зобов`язання зазначеної третьої особи перед відповідачем, зокрема в порядку статті 528 ЦК України, умовами вказаних правочинів передбачено не було. Такий обов`язок також не був передбачений ані умовами наданих відповідачем заявок на пошук та підбір персоналу, ані іншими наданими відповідачем документами, зокрема актами здачі-прийняття виконаних робіт за спірними правочинами. Докази внесення змін до умов вищевказаних договорів у частині визначення порядку розрахунків за надані послуги в матеріалах справи також відсутні.
У той же час, у своїх поясненнях ОСОБА_1. заперечував факт укладення вказаних угод та підписання доданих до них заявок і актів.
У матеріалах справи відсутні будь-які інші докази існування договірних або зобов`язальних відносин між позивачем і відповідачем. Доказів протилежного на момент вирішення даного спору ФОП Косянчук Н.В. до суду надано не було.
При цьому ні той факт, що позивач звернувся до відповідача з претензією про повернення спірних коштів зі спливом значного проміжку часу після здійснення відповідних платежів, ні факт наявності інших аналогічних позовів до відповідача жодним чином не свідчать про наявність законних підстав для перерахування ФОП Демченко С.К. спірних сум на користь ФОП Косянчук Н.В. та їх подальшого утримання відповідачем. 
Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про те, що перераховані позивачем на рахунок ФОП Косянчук Н.В. згідно платіжних платіжні інструкцій: від 19 липня 2024 року № 211 на суму 45 000,00 грн, від 24 квітня 2025 року № 329 на суму 45 000,00 грн, - грошові кошти за відсутності договірних відносин між сторонами та інших підстав для здійснення їх перерахунку, не можуть вважатися такими, що перебувають у відповідача на законних підставах. Докази отримання позивачем від відповідача продукції, робіт або послуг на вищевказану суму, у матеріалах справи також відсутні.
Зважаючи на викладене, а також враховуючи те, що ФОП Косянчук Н.В. не повернула спірну суму грошових коштів у добровільному порядку, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимоги ФОП Демченко С.К. про стягнення з відповідача 90 000,00 грн. У зв`язку з цим даний позов підлягає задоволенню.
У той же час, за наявності правовідносин між третьою особою та ФОП Косянчук Н.В. за наданими відповідачем договорами, останній не позбавлений можливості звернутися з відповідним позовом до вказаного замовника про стягнення відповідної суми заборгованості (у разі її наявності).
Інші доводи, на які посилалися учасники справи під час її розгляду, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо задоволення позову. 
Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За таких обставин, позов ФОП Демченко С.К. підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача. 
Згідно з підпунктом 1 пункту 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" станом на 1 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі становив 3 328,00 грн.
При цьому, відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Відтак, за чинним законодавством позивач мав сплатити за подання через систему "Електронний суд" до суду цієї позовної заяви судовий збір у розмірі 2 662,40 грн (3 328 х 0,8).
Судом встановлено, що при зверненні з даним позовом ФОП Демченко С.К. сплатила 3 328,00 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжної інструкції від 3 липня 2026 року № 252 на вищевказану суму.
Частиною 2 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що у випадках, установлених, зокрема, пунктом 1 частини 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.
Зважаючи на відсутність у матеріалах справи заяви позивача про повернення йому надмірно сплаченої суми судового збору, суд позбавлений можливості вирішити вказане питання по суті на час прийняття даного рішення.
Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
Судові витрати відповідача на професійну правничу допомогу залишаються за останнім й розподілу між сторонами не підлягають. У зв`язку з цим правові підстави для задоволення клопотання ФОП Косянчук Н.В. від 13 серпня 2026 року про розподіл витрат на професійну правничу допомогу відсутні.
Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Стягнути з фізичної особи - підприємця Косянчук Наталії Володимирівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи - підприємця Демченко Світлани Костянтинівни ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) 90 000 (дев`яносто тисяч) грн 00 коп. безпідставно отриманих коштів, а також 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. судового збору. 
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 14 вересня 2026 року.

Суддя Є.В. Павленко