УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №287/2880/23 Головуючий у 1-й інст. Нижник Г. П. 
Категорія 70 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б., 
суддів: Коломієць О.С., Шалоти К.В.,
за участю секретаря Антоневської В.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 287/2880/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Маковія Віктора Володимировича, на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 20 березня 2026 року, ухвалене під головуванням судді Нижник Г.П.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що вони з відповідачем є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час є повнолітньою та навчається на денній формі у Житомирському державному університеті імені Івана Франка з 01.09.2023 року по червень 2027 року. У зв`язку з навчанням не має власного доходу, перебуває на її утриманні та потребує матеріальної допомоги. Відповідач є працездатним, однак добровільно матеріальної допомоги не надає, незважаючи на звернення після вступу доньки до навчального закладу. 
Зазначила, що відповідач ухиляється від виконання обов`язку щодо утримання дитини, яка продовжує навчання, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів у примусовому порядку.
Таким чином, просила суд стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, на період навчання, але не більше ніж до досягнення останньою 23 років. 
Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 20 березня 2026 року позов задоволено частково.
Вирішено стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з навчанням, в розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 24.11.2023 та до припинення ОСОБА_3 навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23 років.
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 536 грн 80 коп.
В задоволені решти позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Маковій В.В., посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з навчанням, в розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 20 березня 2026 року та до припинення ОСОБА_3 навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23 років.
Зокрема, зазначає, що після досягнення дочкою повноліття ОСОБА_2 не припиняв сплачувати аліменти, у тому числі на утримання своєї дочки ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою та розрахунком державної виконавчої служби, відповідно до якого заборгованість відсутня, а наявна переплата у розмірі 40 275,58 грн. Вважає, що суд першої інстанції неправильно визначив період стягнення аліментів, що може призвести до їх подвійного стягнення за один і той самий період. Також посилається на недоведеність позивачкою обставин щодо ухилення відповідача від утримання повнолітньої дочки та невиконання нею обов`язку доказування, передбаченого статтею 81 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 11).
Судом також встановлено, що повнолітня дочка сторін навчається у Житомирському державному університеті імені Івана Франка, на фізико-математичному факультеті, за денною формою навчання, за рахунок коштів Державного бюджету. Строк навчання становить з 1 вересня 2023 року по червень 2027 року, що підтверджується довідкою цього навчального закладу від 24 жовтня 2023 року (а.с. 14).
Матеріали справи також свідчать, що донька зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).
Згідно зі ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу .
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
За змістом положень сімейного законодавства стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків.
Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є не меншим 23 років; продовження нею навчання; потреба дитини у зв`язку з навчанням матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
За змістом статей 191, 200 СК України аліменти на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц (провадження № 61-12782св18), у якій зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, не залежить від форми навчання.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після досягнення повноліття продовжує навчання у Житомирському державному університеті імені Івана Франка, на денній формі навчання, за державним замовленням, строк навчання - з 01 вересня 2023 року по червень 2027 року.
Таким чином, на час звернення позивачки до суду та розгляду справи були наявні передбачені ст.199 СК України умови для виникнення у ОСОБА_2 обов`язку щодо утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, а саме: дочка досягла повноліття, продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач як її батько має можливість таку допомогу надавати.
Доводи адвоката Маковія В.В. про те, що ОСОБА_2 після досягнення ОСОБА_3 повноліття не припиняв сплачувати аліменти, у зв`язку з чим визначення аліментів за період до 20 березня 2026 року призведе до їх подвійного стягнення, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Як встановлено судом, рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 08 вересня 2023 року аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) ОСОБА_2 були присуджені на утримання трьох дітей - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - із визначенням послідовного припинення стягнення аліментів щодо кожної дитини після досягнення нею повноліття.
Отже, після досягнення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 повноліття обов`язок зі сплати аліментів на її утримання за вказаним судовим рішенням припинився, тоді як стягнення аліментів у межах виконавчого провадження №78780741 продовжувалося на користь двох інших неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Саме по собі продовження утримання із заробітку відповідача аліментів у розмірі 1/3 частки відповідно до рішення суду від 08 вересня 2023 року не свідчить про виконання ним окремого обов`язку щодо утримання повнолітньої ОСОБА_3 на підставі вимог ст. 199 СК України.
Наявність станом на 05 лютого 2026 року переплати за виконавчим провадженням № 78780741 у розмірі 40 275,58 грн також не є доказом сплати відповідачем аліментів саме на утримання повнолітньої дочки. Вказана сума виникла у межах виконання рішення суду від 08 вересня 2023 року, яким визначено обов`язок відповідача зі сплати аліментів на утримання дітей, а після досягнення ОСОБА_3 повноліття - на утримання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Таким чином, доводи апелянта про подвійне стягнення аліментів за один і той самий період ґрунтуються на неправильному ототожненні двох самостійних аліментних правовідносин: обов`язку щодо утримання неповнолітніх дітей за рішенням суду від 08 вересня 2023 року та обов`язку щодо утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, відповідно до вимог ст. 199 СК України.
Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що позивачкою не доведено вжиття заходів щодо отримання аліментів та ухилення відповідача від їх сплати.
Положення ч. 1 ст. 199 СК України не ставлять виникнення обов`язку батька утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, у залежність від попереднього звернення одного з батьків до іншого з вимогою про добровільну сплату аліментів. Такий обов`язок виникає за наявності встановлених законом умов, а у разі відсутності домовленості між батьками може бути реалізований у судовому порядку.
Посилання апелянта на положення ст. 81 ЦПК України саме по собі не спростовує встановлених судом обставин. Позивачкою доведено факт родинного зв`язку сторін із ОСОБА_3 , досягнення нею повноліття, продовження навчання та строк такого навчання, а також звернення до суду з вимогою про стягнення аліментів.
При цьому правовідносини щодо утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, є самостійними та виникають на підставі ст. 199 СК України за наявності передбачених законом умов. Обов`язок батьків щодо утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, існує протягом усього періоду навчання - до його закінчення або припинення, але не довше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років.
За таких обставин визначення судом першої інстанції початку стягнення аліментів з дня пред`явлення позову відповідає вимогам статей 191, 199, 200 СК України. Підстав для перенесення початку стягнення аліментів на дату ухвалення рішення суду, 20 березня 2026 року, - колегія суддів не вбачає.
Посилання апелянта на те, що фактично аліменти сплачувалися ним до ухвалення оскаржуваного рішення, може мати значення для визначення заборгованості або врахування фактично сплачених коштів за умови встановлення, що такі кошти були сплачені саме на виконання обов`язку щодо утримання ОСОБА_3 як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. 
Враховуючи вищезазначене, підстави для зміни чи скасування рішення суду відсутні.
Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Маковія Віктора Володимировича, залишити без задоволення, а рішення Олевського районного суду Житомирської області від 20 березня 2026 рок, - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Талько О.Б.

Судді: Коломієць О.С.

Шалота К.В.