Справа № 683/103/26
2/683/552/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2026 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд
Хмельницької області в складі:
головуючого – судді Цішковського В.А.
з участю секретаря Васічевої О.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові справу № 683/103/26, номер провадження 2/683/552/2026 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

13 січня 2026 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 і просить визнати громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про народження № 133 від 18.05.2022 року, складений Старокостянтинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький); стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини – дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
В обґрунтування заявленого позову позивач вказує, що 13.05.2019 року познайомилась із відповідачем ОСОБА_2 , через 4 місяці почали зустрічатись. У вересні 2021 року від відповідача завагітніла та ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась дитина – дочка ОСОБА_4 . При реєстрації народження дитини, запис про батька був зроблений з слів позивача, тобто відповідно до ч.1 ст.135 СК України. 
Після народження дитини сторони продовжували спілкуватися та відповідач ставився до доньки, як до своєї дитини. Щотижня приходив до дитини, піклувався про її здоров`я та розвиток, проводив із нею дозвілля в закладах відпочинку та на природі. Крім того, відповідач постійно купував дитині одяг, іграшки та речі, необхідні для розвитку дитини. 
Проте, не заважаючи на активну участь у житті дитини, відповідач відмовився визнавати себе батьком спільної дитини та надавати матеріальну допомогу на її утримання. А тому ОСОБА_1 просить в судовому порядку визнати відповідача батьком ОСОБА_3 та стягнути із відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.
Позивача ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та у відсутність її представника – адвоката Кравчука В.М., позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить їх задовольнити. Крім того, просить із відповідачі на свою користь стягнути судові витрати по справі. 
Відповідач ОСОБА_2 також подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та у відсутності його представника – адвоката Савінського О.П., позовні вимоги в частині визнання батьківства відносно малолітньої ОСОБА_3 визнає, щодо стягнення аліментів на користь позивача на утримання дитини, визнає в мінімальному розмірі
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом встановлено, що згідно викладених мотивів у позовній заяві, 13.05.2019 року позивач ОСОБА_1 познайомилась із відповідачем ОСОБА_2 , через 4 місяці сторони почали зустрічатись. У вересні 2021 року позивач від відповідача завагітніла та ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась дитина – дочка ОСОБА_4 . При реєстрації народження дитини, запис про батька був зроблений з слів позивача, тобто відповідно до ч.1 ст.135 СК України, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 18.05.2022 року Старокостянтинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України за № 00038732006, сформованого 03.03.2023 року
Після народження дитини сторони продовжували спілкуватися та ОСОБА_2 ставився до доньки ОСОБА_3 , як до своєї дитини. Щотижня приходив до дитини, піклувався про її здоров`я та розвиток, проводив із нею дозвілля в закладах відпочинку та на природі. Крім того, відповідач постійно купував дитині одяг, іграшки та речі, необхідні для розвитку дитини. Проте, не заважаючи на активну участь у житті дитини, відповідач відмовився визнавати себе батьком спільної дитини сторін та надавати матеріальну допомогу позивачу на утримання дитини.
Підтвердження зазначених обставин позивач додає також спільні фотографії та відеозаписи, на яких зображені сторони разом із дочкою під час спільного дозвілля та відпочинку.
Статтею 51 Конституції України, ч.ч.2, 3 ст.5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
За змістом статті 121, частини 1 статті 122 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Згідно ст.7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків.
Згідно вимог ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.
Відповідно до ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.
Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України.
Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
В третьому абзаці п.13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.
У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що: «щодо предмету доказування у даній категорії справи, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи».
Згідно висновку експерта № СЕ-19/123-26/3137-БД від 09.04.2026 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може бути біологічним батьком малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю якої є ОСОБА_1 , ймовірність походження ДНК-профілів від дитини та біологічних батьків становить не менше ніж 99,99999 %.
Згідно ст.134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.
Відповідно до п.п.20 п. 1 Розділу ІІІ «Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні» затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
Пунктом 2.13.1. «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, передбачено, що підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є в тому числі рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька, матір дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.
Відповідно до п.2.16.4 Розділу ІІ «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року №96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. 
Таким чином, батьківство ОСОБА_2 , відповідачем не заперечується, а повністю визнається. В зв`язку з цим, можна дійти висновку, що відповідач визнав всі обставини, на які посилається позивач. Отже, позовні вимоги про визнання батьківства підлягають задоволенню в повному обсязі з внесенням відповідних змін до актового запису.
Вирішуючи вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного.
Відповідач, будучи батьком дитини відповідно до вимог ст. 180 СК України зобов`язаний її утримувати до досягнення нею повноліття. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що визначено ч. 2 ст. 182 СК України.
Судом при винесенні рішення враховуються обставини визначені ч.1 ст.182 СК України, зокрема, що малолітня дитина проживає разом із позивачем, перебуває на її утриманні, потребує належного утримання в розмірі достатньому для її гармонійного розвитку, а тому визначає аліменти в розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.
Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до положень ч. 1, п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Пунктом 1 частиною 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Водночас враховуючи положення ч.6 ст.139, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, та наявність в матеріалах справи висновку експерта Хмельницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № СЕ-19/123-26/3137-БД від 09.04.2026 року, квитанції № 2287-5540-4636-0728 від 06.04.2026 року на суму 16 388,22 грн платника ОСОБА_1 , одержувач: Хмельницький НДЕКЦ МВС, суд вважає правомірною вимогу про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача витрат на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи в розмірі 16 388,22 грн.
Згідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки, позовна вимога позивача про встановлення батьківства носить майновий характер та така вимога задоволена повністю, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, який остання сплатила при зверненні до суду за подання позовної заяви, зокрема, за означену позовну вимогу в сумі 1 331,20 грн.
Крім того, позовні вимоги про стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дитини, також задоволено повністю, та оскільки при подачі даного позову із зазначеною вимогою, позивач звільнялась від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 1 331,20 грн.
Керуючись ст. ст. 135 СК України, ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком ОСОБА_3 , народженої ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного Старокостянтинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) за № 133 від 18.05.2022 року, вказавши її батьком громадянина України ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Деркачі Старокостянтинівського району Хмельницької області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини – дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову – 13 січня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 16 388,22 грн за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи та 1 331,20 грн судового збору.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 1 331,20 грн судового збору. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Повний текст рішення суду складено 13 липня 2026 року.

Суддя: