Справа № 159/3483/26  Провадження №33/802/904/26 | Головуючий у 1 інстанції:Губар В. Є.
| Доповідач: Гапончук  В. В.

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
судді - Гапончука В.В.,
за участю 
особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 серпня 2026 року про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18.08.2026 року  ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 02.06.2026 року о 15 годині 05 хвилин в місто Ковель, вулиця Тараса Шевченка, 36А, керуючи транспортним засобом Audi Q3, д.н.з. НОМЕР_2 , не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, відповідно не реагувала на її зміну, не вибрала безпечну швидкість руху, не впоралась з керуванням та скоїла наїзд на перешкоду магазин «Добра кухня», що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу та матеріальних збитків власнику магазину «Добра кухня», чим порушила п.2.3б, 12.1 ПДР та вчинила адмінправопорушення, передбачене ст.124 КпАП України (а.с.18).
Не погоджуючись із постановою судді Шворак В.В. подала апеляційну скаргу в якій вважає її незаконною.
Звертає увагу апеляційного суду на те, що під час огляду місця події поліцейськими вівся відеозапис на нагрудні камери, однак, серед поданих до суду матеріал немає даних відеозаписів, що є істотною перешкодою для встановлення дійсних обставин ДТП та вини учасників. 
Окрім цього у протоколі про адміністративне правопорушення поліцейськими вказано неправдиву інформацію, оскільки щоб звинувачувати її у не вибранні безпечної швидкості потрібно було б виміряти гальмівний шлях та встановити швидкість до початку гальмування та в момент зіткнення автомобіля з перешкодою (стіною магазину "Добра кухня"). Однак, таких вимірів не проводили i не надали відповідних експертних висновків. Натомість звинуватили її на підставі абстрактних припущень, без аналізу обставин ДТП та врахування її пояснень, що недопустимо.
ОСОБА_1 щодо подій ДТП вказує на те, що 02.06.2026 року приблизно о 15 години вона керуючи автомобілем AUDI Q3 рухалася по вулиці Шевченка в місті Ковелі зі швидкістю близько 40 км/год, що відповідає вимогам п.12.4 ПДР України. Під час під`їзду до магазину "Добра кухня", водій автомобіля Жигулi зеленого кольору, який рухався попереду, в порушення вимог ПДР України (зокрема, щодо подачі сигналів покажчиками повороту та пріоритетності маневру), здійснив різкий поворот ліворуч безпосередньо перед її автомобілем, створивши аварійну обстановку. 3 метою уникнення прямого зіткнення із транспортним засобом порушника та мінімізації наслідків, вона в умовах крайньої необхідності здійснила маневр відвороту ліворуч, унаслідок чого відбулося зіткнення зі стіною будівлі. Незначний характер пошкодження автомобіля га фасадних елементів магазину "Добра кухня" підтверджує, що швидкість pyxy її авто у момент зіткнення була незначною.
Попри це, поліцейські пpoiгнорували факт грубого порушення ПДР водієм автомобіля Жигулi та не вжили заходів для встановлення його особи, відібрання у нього пояснень і залучення їх до матеріалів справи. У протоколі про адміністративне правопорушення дії вказаного водія взагалі не відображені, що свідчить про однобічність, неповноту та фальсифікацію реальних обставин події під час фіксації ДТП. При цьому в її поясненнях, описано про неправомірні дії водія Жигулі. 
Вважає, що матеріали справи не містять належних, допустимих i остатніх доказів наявності у її діях ознак iнкримінованого правопорушення. Сам протокол про адміністративне правопорушення не може бути безспірним доказом вини у разi ненадання (приховування) поліцейськими матеріалів відеофіксації події нагрудними камерами полiцейських.
Просить скасувати постанову від 18.08.2026 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України у зв`язку з відсутністю у її діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України (а.с.22-26). 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , яка підтримала останню з мотивів, викладених в ній, та просила її задовольнити, приходжу до наступного висновку.
За положеннями статтей 245, 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На думку апеляційного суду вказаних вимог закону при розгляді справи суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.
Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, за обставин, викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю доказів, перевірених у судовому засіданні та належно оцінених судом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.
Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджується зібраними у справі і належним чином дослідженими судом доказами. Так, її вина у вчиненні цього адміністративного правопорушення доводиться:
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №682131 від 02.06.2026 року щодо  ОСОБА_1 за ст.124 КпАП України (а.с.1);
- схемою місця ДТП від 02.06.2026 року (а.с.2);
-письмовими поясненнями  ОСОБА_1 від 02.06.2026 року (а.с.3); 
-письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 02.06.2026 року (а.с.4);
-рапортом поліцейського роти з обслуговування м.Ковель УПП у Волинській області ДПП Комарука Е.В. від 02.06.2026 року (а.с.5);
-фотознімками місця події (а.с.6, 7, 8).
Вищевикладені докази у своїй сукупності відтворюють реальну картину перебігу подій, є чіткими та послідовними та не викликають сумніву в апеляційного суду.
Твердження апелянта, які містяться в апеляційній скарзі, а також дані нею під час апеляційного розгляду, суд не бере до уваги, оскільки вважає їх намаганням уникнути передбаченої законом відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КпАП України. 
Таким чином за результатами розгляду всіх фактичних обставин справи в судовому засіданні встановлено, що в діях  ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, оскільки вона порушила приписи п.2.3 б, 12.1 ПДР України, не була уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, не зреагувала на її зміну, не дотрималася безпечної швидкості руху, в результаті чого здійснила наїзд на перешкоду магазин «Добра кухня», що і стало причиною ДТП, що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу та матеріальних збитків власнику магазину «Добра кухня».
Доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на необґрунтованість прийнятої у справі постанови щодо визнання  ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про незаконність постанови судді та відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, є необґрунтованими та такими, що не спростовують установлених судом першої інстанції обставин.
Відповідно до вимог ст.124 КпАП України адміністративна відповідальність настає, зокрема, за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, дорожніх споруд чи іншого майна.
Судом першої інстанції встановлено, що 02.06.2026 року о 15 годині 05 хвилин у місті Ковелі по вулиці Тараса Шевченка, 36А ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Audi Q3, д.н.з. НОМЕР_2 , була неуважною, не стежила за дорожньою обстановкою та її зміною, не обрала безпечної швидкості руху, не впоралася з керуванням та допустила наїзд на перешкоду - будівлю магазину «Добра кухня», внаслідок чого транспортний засіб та майно магазину отримали пошкодження.
Таким чином, між порушенням водієм вимог п.2.3б та п.12.1 ПДР України і наслідками у вигляді пошкодження майна наявний необхідний причинно-наслідковий зв`язок, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.
Посилання апелянта на відсутність у матеріалах справи відеозаписів з нагрудних камер поліцейських саме по собі не свідчить про недоведеність факту адміністративного правопорушення. Відповідно до ст. 251 КпАП України відеозапис є лише одним із джерел доказів, а обставини правопорушення можуть встановлюватися на підставі сукупності інших належних доказів. При цьому сам факт наїзду автомобіля під керуванням ОСОБА_1 на будівлю магазину та спричинення майнової шкоди апелянтом не заперечується.
Не заслуговують на увагу і доводи про те, що для встановлення порушення п.12.1 ПДР необхідно було обов`язково вимірювати гальмівний шлях та визначати точну швидкість руху автомобіля. Положення п.12.1 ПДР зобов`язують водія обирати безпечну швидкість з урахуванням дорожньої обстановки та мати можливість постійно контролювати рух транспортного засобу. Тому сама по собі вказана апелянтом швидкість близько 40 км/год не підтверджує дотримання нею вимог ПДР, якщо за конкретних обставин вона не забезпечила безпечного керування транспортним засобом.
Посилання ОСОБА_1 на раптовий маневр водія автомобіля Жигулі також не підтверджене об`єктивними доказами та ґрунтується виключно на її поясненнях. При цьому наявність іншого учасника дорожнього руху не звільняла апелянта від обов`язку бути уважною, стежити за дорожньою обстановкою та відповідно реагувати на її зміну. Доказів того, що зіткнення з будівлею було неминучим за умови належного виконання нею вимог ПДР, матеріали справи не містять.
Не підтверджено й наявності умов крайньої необхідності, передбачених ст.18 КпАП України, оскільки апелянтом не доведено, що небезпеку неможливо було усунути іншим способом та що заподіяна шкода була меншою, ніж відвернена.
Таким чином, апеляційна скарга не містить належних доказів, які б спростовували встановлені судом першої інстанції обставини та свідчили про відсутність у діях ОСОБА_1 порушення вимог п.2.3 б, 12.1 ПДР України. Фактичні обставини ДТП та її наслідки підтверджуються матеріалами справи, а наведена апелянтом версія події не спростовує причинного зв`язку між її діями як водія та пошкодженням майна.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).
З огляду на викладені в обгрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків суду першої інстанції та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.
При розгляді справи судом порушень вимог ст.ст.279, 280 КпАП України не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КпАП України, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, суд прийшов до вірного висновку про необхідність застосування адміністративного стягнення у виді штрафу, яке буде необхідне і достатнє для виховання особи та запобігання вчиненню нею нових правопорушень.
За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення, при цьому доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування оскаржуваної постанови.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, є доведеною поза розумним сумнівом.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду – без змін.
На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 серпня 2026 року про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду        Гапончук В.В.