Справа № 930/1523/26   
Провадження № 3/930/582/26 
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.07.2026 року     Суддя Немирівського районного суду
Вінницької області Алєксєєнко В.М.
розглянувши матеріали, які надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , стрільця – номера обслуги 3 десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , який проходить навчання у військовій частині НОМЕР_2 , курсанта 3 навчального взводу 1 навчальної роти,
за ч.3 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
В С Т А Н О В И В:
Стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про військове адміністративне правопорушення серії ОДВ № 455 від 27.05.2026 за ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, у якому зазначено, що 23.05.2026 о 21 год 00 хв матрос ОСОБА_2 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді курсанта 3 навчального взводу 1 навчальної роти військової частини НОМЕР_2 , всупереч вимогам закону, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, на порушення вимог ст.ст. 2, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2–4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», самовільно залишив пункт тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) та незаконно перебував поза її межами, проводячи час на власний розсуд і не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, до 13 год 00 хв 24.05.2026 — дня його самостійного повернення до пункту тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Разом із тим у матеріалах справи міститься його письмова заява, в якій він зазначив, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнає, підтвердив, що у період з 21 год 00 хв 23.05.2026 до 13 год 00 хв 24.05.2026 ухилився від проходження військової служби в умовах воєнного стану, пообіцяв надалі проходити військову службу без порушень та просив розглянути справу про адміністративне правопорушення за його відсутності.
Відповідно до вимог ст.ст. 245,280 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи.
Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.
Частиною 3 статті 172-11 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, повністю підтверджується сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, а саме: протоколом про військове адміністративне правопорушення серії ОДВ № 455 від 27.05.2026, письмовою заявою ОСОБА_1 про визнання вини, посвідченням про відрядження, військовим квитком, доповіддю про самовільне залишення військової частини, витягом із наказу командира військової частини, службовою характеристикою та іншими матеріалами справи.
Із досліджених доказів убачається, що ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді курсанта 3 навчального взводу 1 навчальної роти військової частини НОМЕР_2 , в умовах воєнного стану самовільно залишив пункт тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_2 та без поважних причин перебував поза її межами з 21 год 00 хв 23.05.2026 до 13 год 00 хв 24.05.2026, чим тимчасово ухилився від виконання обов`язків військової служби.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, однак подав письмову заяву, в якій визнав свою вину, підтвердив обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, та просив розглянути справу за його відсутності. Визнання вини узгоджується з іншими доказами, наявними у матеріалах справи, та не викликає у суду сумнівів щодо його добровільності і достовірності.
Оцінивши кожний доказ окремо та їх сукупність, суд дійшов висновку, що вони є взаємопов`язаними, послідовними та достатніми для встановлення фактичних обставин справи. Будь-яких належних і допустимих доказів, які б спростовували викладені у протоколі обставини або свідчили про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, матеріали справи не містять.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період – це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців щодо прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період в Україні настав з дня набрання чинності Указом виконувача обов`язків Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», був продовжений Указом Президента України від 14.01.2015 № 15/2015 «Про часткову мобілізацію» та триває, зокрема, на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію».
Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан, який на час вчинення адміністративного правопорушення продовжував діяти.
За таких обставин суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 172-11 КУпАП як самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, вчинене в умовах особливого періоду.
Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 , суд визнає його щире каяття, яке підтверджується письмовою заявою про визнання вини. Обставин, що обтяжують відповідальність, судом не встановлено.
При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення суд, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який проходить військову службу за мобілізацією, ступінь його вини, щире каяття як обставину, що пом`якшує відповідальність, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, та з метою його виховання в дусі додержання законів України і запобігання вчиненню нових правопорушень доходить висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 3 ст. 172-11 КУпАП.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 на користь держави Україна підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 665 грн 60 коп., сплата якого передбачена п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ч. 3 ст. 172-11, статтями 7, 9-12, 23, 33-35, 40-1, 221, 245, 251, 252, 276, 279, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 гривень.
Стягнути з  ОСОБА_1 до Державного бюджету (стягувач Державна судова адміністрація України) отримувач коштів: ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106; код за ЄДРПОУ: 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в сумі 665 гривень 60 копійок.
Штраф має бути сплачений порушником в установу банку України (отримувач коштів: ГУК у Вінницькій області/м.Немирів/ 21081100; код за ЄДРПОУ: 37979858; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA 768999980313040106000002796; код класифікації доходів бюджету: 21081100, призначення платежу: адміністративні штрафи, Немирівський районний суд), не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Постанова підлягає зверненню до виконання протягом 3 (трьох) місяців з дня її винесення.
У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду через Немирівський районний суд Вінницької області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя:          В.М. Алєксєєнко