ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2026 року 
м. Київ
справа № 160/34163/25
адміністративне провадження № К/990/25589/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Бевзенка В.М. та Кравчука В.М., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу №160/34163/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «В ПЛЮС»
до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Одринської Олени Вячеславівни
про визнання протиправним та скасування рішення,
за касаційною скаргою Державного реєстратора прав на нерухоме майно Одринської Олени Вячеславівни
на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2026 року (постановлену у складі колегії: головуючого судді Ясенової Т.І., суддів Головко О.В. та Суховарова А.В.),

УСТАНОВИВ:

Короткий виклад обставин та судових рішень у справі

1. У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «В ПЛЮС» (далі - ТОВ «В ПЛЮС», позивач) звернулося до адміністративного суду з позовом до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (далі - Департамент, відповідач-1), Державного реєстратора прав на нерухоме майно Одринської Олени Вячеславівни (далі - Державний реєстратор, відповідач-2, скаржник), в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора №81123713 від 01 жовтня 2025 року про відмову у проведенні реєстраційних дій, яким державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Одринською О.В. відмовлено в проведенні реєстраційних дій за заявою ТОВ «В ПЛЮС» від 25 вересня 2025 року за реєстраційним номером 69086960;

- зобов`язати Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради провести державну реєстрацію речових прав та зареєструвати за ТОВ «В ПЛЮС» право власності на підставі договору купівлі-продажу від 01 липня 2010 року на об`єкт незавершеного будівництва - комплекс з обслуговування автомобілів літ. Б (готовність 16%, площею 215,1 кв. м), розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Каштанова, буд. 7.

2. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року позов задоволено.

3. 09 квітня 2026 року Державний реєстратор звернулася до Третього апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року.

4. Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2026 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано десятиденний строк з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме подання клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, в якому вказати інші підстави для поновлення строку з наданням відповідних доказів на їх обґрунтування, та документа про сплату судового збору в розмірі 3633,60 грн.

5. На виконання вимог зазначеної ухвали Державний реєстратор подала заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, документ про сплату судового збору та додаткові пояснення щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

6. Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2026 року відмовлено у задоволенні заяви Державного реєстратора про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року та відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

7. Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що матеріали апеляційного оскарження містять довідку про доставку електронного документа, згідно з якою рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року в електронному вигляді було доставлено до електронного кабінету підсистеми Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи (далі - ЄСІКС) Державного реєстратора 19 лютого 2026 року о 19:00.

8. З огляду на час доставлення документа суд апеляційної інстанції вважав рішення суду першої інстанції врученим Державному реєстратору 20 лютого 2026 року та дійшов висновку, що останнім днем строку на його апеляційне оскарження було 23 березня 2026 року, тоді як апеляційну скаргу подано 09 квітня 2026 року.

9. Щодо наданого скаржником знімка екрана робочої сторінки користувача підсистеми «Електронний суд» суд апеляційної інстанції зазначив, що цей знімок свідчить про рух документів у Третьому апеляційному адміністративному суді, тоді як довідка про доставку рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року є достовірним доказом отримання заявником цього судового рішення.

10. За таких обставин апеляційний суд визнав наведені Державним реєстратором причини пропуску строку на апеляційне оскарження неповажними та відмовив у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги

11. Не погодившись із судовим рішенням апеляційної інстанції, Державний реєстратор, в інтересах якої відповідно до ордера діє адвокат Одринський Кирило Андрійович, звернулася з касаційною скаргою до Верховного Суду.

12. На обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував положення пункту 29 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року №1845/0/15-21 (далі - Положення №1845/0/15-21), Інструкції користувача підсистеми «Електронний суд» та порушив положення статей 121, 242, 251, 295, 298 та пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.

13. Державний реєстратор зазначає, що має особистий зареєстрований електронний кабінет у підсистемі Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи (далі - ЄСІКС) «Електронний суд», ідентифікований за її реєстраційним номером облікової картки платника податків (далі - РНОКПП) НОМЕР_1.

14. Водночас у поданій через підсистему ЄСІКС «Електронний суд» позовній заяві у відомостях щодо Державного реєстратора Одринської О.В. як відповідача 1 замість її реєстраційного номера облікової картки платника податків зазначено код Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДРПОУ) НОМЕР_2, який належить іншому відповідачу у справі - Департаменту.

15. Скаржник наполягає, що внаслідок зазначення неправильного ідентифікатора справа №160/34163/25 та процесуальні документи Дніпропетровського окружного адміністративного суду не відображалися в її особистому електронному кабінеті, а тому рішення суду першої інстанції від 17 лютого 2026 року фактично їй вручено не було.

16. На підтвердження цього Державний реєстратор надала знімок екрана свого електронного кабінету та зазначила, що документи у справі стали доступними в її особистому кабінеті на стадії апеляційного провадження після звернення з апеляційною скаргою.

17. На думку скаржника, довідка про доставку електронного документа, на яку послався апеляційний суд, за таких обставин сама по собі не підтверджує фактичного доставлення рішення саме до її особистого електронного кабінету, оскільки вирішальне значення для автоматичного відображення справи та документів у кабінеті користувача має правильність зазначення його ідентифікаційних даних.

18. Державний реєстратор також зазначає, що про існування рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року дізналася самостійно 06 квітня 2026 року під час ознайомлення з інформацією на веб-сайті судової влади, після чого 09 квітня 2026 року без невиправданого зволікання подала апеляційну скаргу.

19. Крім того, скаржник посилається на те, що через зазначені обставини протягом розгляду справи судом першої інстанції вона не отримувала процесуальних документів у своєму електронному кабінеті, не була належним чином обізнана про розгляд справи та була позбавлена можливості подати свої заперечення щодо заявлених позовних вимог.

20. На обґрунтування доводів щодо порядку визначення моменту вручення процесуальних документів скаржник посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 23 серпня 2023 року у справі №480/7304/22 та від 25 жовтня 2023 року у справі №160/8762/21.

21. У касаційній скарзі Державний реєстратор просить скасувати ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2026 року, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи

22. 03 червня 2026 року касаційна скарга Державного реєстратора надійшла на адресу Верховного Суду.

23. Ухвалою Верховного Суду від 16 червня 2026 року касаційну скаргу Державного реєстратора залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору та встановлено строк для усунення недоліків касаційної скарги.

24. У межах установленого Судом строку Державний реєстратор усунула недоліки касаційної скарги та надала документ про сплату судового збору у визначеному законом розмірі.

25. Ухвалою Верховного Суду від 20 липня 2026 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Державного реєстратора на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2026 року.

26. Електронну копію ухвали Верховного Суду доставлено в електронний кабінет адвоката Одринського К.А. через підсистему Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи «Електронний суд» 20 липня 2026 року о 20:46, що підтверджується довідкою Верховного Суду про доставку електронного документа.

27. Електронну копію ухвали Верховного Суду доставлено в електронний кабінет Департаменту через підсистему Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи «Електронний суд» 20 липня 2026 року о 20:44, що підтверджується довідкою Верховного Суду про доставку електронного документа.

28. Електронну копію ухвали Верховного Суду доставлено в електронний кабінет Державного реєстратора через підсистему Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи «Електронний суд» 20 липня 2026 року о 20:44, що підтверджується довідкою Верховного Суду про доставку електронного документа.

29. Електронну копію ухвали Верховного Суду доставлено в електронний кабінет ТОВ «В ПЛЮС» через підсистему Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи «Електронний суд» 20 липня 2026 року о 20:40, що підтверджується довідкою Верховного Суду про доставку електронного документа.

30. Ухвалою Верховного Суду від 25 серпня 2026 року призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами, без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів з 26 серпня 2026 року.

31. При розгляді цієї справи в касаційному порядку учасниками справи клопотань заявлено не було.

Позиція інших учасників справи

32. Від ТОВ «В ПЛЮС» та Департаменту відзиви на касаційну скаргу Державного реєстратора не надходили, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає касаційному перегляду ухвали суду апеляційної інстанції.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка висновків суду апеляційної інстанції і доводів учасників справи

33. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає таке.

34. Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

35. Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

36. Відповідно до частини першої статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

37. Отже, право на апеляційний перегляд справи є процесуальною гарантією судового захисту, яка реалізується у порядку та строки, встановлені процесуальним законом.

38. Такий підхід узгоджується з юридичною позицією Конституційного Суду України, який у Рішенні Другого сенату від 22 листопада 2023 року №10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах (абзац другий підпункту 5.5 пункту 5 мотивувальної частини) зазначив, що право на судовий захист, гарантоване статтею 55 Конституції України, та його складники, зокрема процесуальні можливості учасників, мають бути практичними та ефективними, а не теоретичними й ілюзорними.

39. Відповідно до частини першої статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

40. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, зокрема, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

41. Частиною третьою статті 295 КАС України передбачено, що строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

42. Згідно з частиною першою статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

43. Отже, правильне вирішення питання про дотримання строку на апеляційне оскарження та наявність підстав для його поновлення передбачає насамперед встановлення обставин, з якими процесуальний закон пов`язує початок перебігу такого строку.

44. Відповідно до частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

45. Пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

46. Таким чином, застосуванню передбачених пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України процесуальних наслідків має передувати належне встановлення судом обставин, необхідних для визначення початку та закінчення строку апеляційного оскарження, та оцінка всіх істотних доводів особи щодо причин його пропуску.

47. У справі, яка переглядається, визначальним є питання про належне вручення Державному реєстратору рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року засобами ЄСІКС.

48. Відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 18 КАС України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, у порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

49. Абзацом другим частини п`ятої статті 18 КАС України визначено, що електронний кабінет - це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.

50. Згідно з частиною сьомою статті 18 КАС України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

51. Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що електронний кабінет є персоналізованим інтерфейсом конкретного користувача, а вручення судового документа в електронній формі передбачає його направлення саме до електронного кабінету відповідного учасника справи.

52. За змістом пункту 2 частини шостої статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

53. Абзацом другим частини шостої статті 251 КАС України встановлено, що якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

54. Отже, юридичне значення для визначення дня вручення має доставлення копії судового рішення саме до електронного кабінету тієї особи, якій таке рішення підлягає врученню.

55. Порядок функціонування електронних кабінетів та надсилання до них електронних документів конкретизований Положенням №1845/0/15-21.

56. Відповідно до абзацу другого пункту 29 Положення №1845/0/15-21 у випадку, коли інший учасник справи відповідно до внесених ідентифікаційних даних про нього має зареєстрований Електронний кабінет, функціонал Електронного суду в автоматичному режимі надає суду та учаснику справи доказ надсилання до Електронних кабінетів інших учасників справи поданих до суду документів.

57. Згідно з абзацом першим пункту 43 Положення №1845/0/15-21 до електронного кабінету надсилаються документи у справі лише в разі наявності ідентифікаційних даних користувача (учасника справи), внесених до автоматизованої системи діловодства.

58. Абзацом другим пункту 43 Положення №1845/0/15-21 передбачено, що у разі надсилання користувачем документів у справі за допомогою власного електронного кабінету ідентифікаційні дані користувача вносяться до автоматизованої системи діловодства в автоматичному режимі.

59. Відповідно до абзацу третього пункту 43 Положення №1845/0/15-21 у разі надсилання особою документів у справі в паперовій формі її ідентифікаційні дані вносяться до автоматизованої системи діловодства працівником суду в обов`язковому порядку. У разі відсутності в поданих документах ідентифікаційних даних учасника справи такі дані вносяться працівником суду одразу після їх отримання судом, в тому числі і за поданими учасниками справи заявами.

60. Таким чином, Положення №1845/0/15-21 безпосередньо пов`язує направлення електронних документів конкретному користувачу з ідентифікаційними даними такого користувача, внесеними до автоматизованої системи діловодства суду (далі - АСДС).

61. Правильність цих даних має істотне значення для встановлення того, до електронного кабінету якого саме учасника справи технічними засобами системи було направлено відповідний процесуальний документ.

62. Верховний Суд вже вирішував питання щодо правових наслідків неправильного внесення ідентифікаційних даних учасника справи та їх впливу на доставлення документів до електронного кабінету.

63. Так, у постанові від 07 лютого 2023 року у справі №340/9054/21 Верховний Суд виходив з того, що документи у справі надсилаються до електронного кабінету за наявності ідентифікаційних даних користувача, внесених до автоматизованої системи діловодства суду.

64. Верховний Суд у зазначеній справі зауважив, що у випадку, коли особа заперечує факт отримання документа через підсистему ЄСІКС «Електронний суд», а повідомлення про доставлення електронної копії судового рішення не містить усіх відомостей, необхідних для однозначної ідентифікації одержувача, відповідні обставини підлягають перевірці за допомогою автоматизованої системи діловодства суду та матеріалів електронної справи.

65. Перевіривши реєстраційні картки електронних справ, Верховний Суд у справі №340/9054/21 встановив, що внаслідок зазначення ідентифікаційних даних іншої особи автоматизована система не здійснювала направлення процесуальних документів до електронного кабінету належного учасника справи.

66. Подібного висновку Верховний Суд також дійшов у постанові від 10 жовтня 2024 року у справі №380/29354/23, у якій зазначив, що основною умовою відображення документів у конкретній справі в електронному кабінеті користувача є внесення правильної інформації щодо ЄДРПОУ/РНОКПП/ІПН до відомостей учасника справи в автоматизованій системі документообігу суду.

67. У цій постанові Верховний Суд виходив з того, що у разі некоректного заповнення ідентифікаційних даних система не може належним чином ідентифікувати користувача, наслідком чого може бути відсутність у такого учасника можливості переглядати матеріали справи у власному електронному кабінеті та бути своєчасно обізнаним з рухом справи.

68. Наведене узгоджується також з пунктом 43 Положення №1845/0/15-21, відповідно до якого до електронного кабінету надсилаються документи у справі лише в разі наявності ідентифікаційних даних користувача (учасника справи), внесених до автоматизованої системи діловодства.

69. Такий підхід відповідає й положенням Інструкції користувача підсистеми «Електронний кабінет», відповідно до якої коректність ідентифікаційних даних користувача є необхідною умовою його належної ідентифікації в системі та, відповідно, відображення в електронному кабінеті інформації у справах, до яких такий користувач має доступ.

70. Наведені висновки кореспондують також із практикою Європейського суду з прав людини щодо забезпечення права на доступ до суду. У рішенні Великої Палати у справі Zubac v. Croatia / «Зубац проти Хорватії» від 05 квітня 2018 року (пункти 90, 95, 97- 98, заява №40160/12), Суд зазначив, що під час оцінки пропорційності обмеження права на доступ до суду має враховуватися, зокрема, те, кому можуть бути поставлені у вину процесуальні помилки, що призвели до такого обмеження, а надмірний формалізм у застосуванні процесуальних вимог може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду.

71. Подібний підхід щодо застосування процесуальних вимог в умовах електронного судочинства ЄСПЛ застосував у рішенні Xavier Lucas v. France / «Ксав`є Лукас проти Франції» від 09 червня 2022 року (пункти 54- 58, заява №15567/20), в якому встановив порушення права на доступ до суду у зв`язку з надмірно формалістичним застосуванням вимоги електронного подання процесуального документа без належного врахування практичних технічних перешкод, з якими зіткнувся заявник.

72. Як порівняльний європейський орієнтир колегія суддів також враховує підхід Загального Суду Європейського Союзу (General Court of the European Union), викладений в ухвалі від 25 січня 2024 року у справі Oil company 'Lukoil' PAO v European Parliament and Others / «Нафтова компанія «Лукойл» ПАТ проти Європейського парламенту та інших», T-280/23, ECLI:EU:T:2024:41 (пункти 7- 9), відповідно до якого належне повідомлення рішення передбачає надання адресатові можливості ефективно ознайомитися з його змістом, а у разі повідомлення електронними засобами для встановлення факту такого повідомлення на певну дату має бути підтверджено як фактичне доставлення повідомлення відповідному адресатові, так і наявність у нього можливості ознайомитися зі змістом рішення.

73. Цей висновок узгоджується і з напрямом реформування правосуддя, визначеним у Спільній позиції Європейського Союзу щодо Кластера 1 «Основи» від 12 червня 2026 року (European Union Common Position - Cluster 1: Fundamentals, AD 18/26, CONF-UA 2/26), у якій підвищення ефективності правосуддя пов`язується, зокрема, з подальшою цифровізацією судової системи. Водночас цифровізація не змінює встановлених КАС України умов вручення процесуальних документів, а тому за обґрунтованого заперечення факту доставки суд має перевірити, чи був документ спрямований саме до електронного кабінету належно ідентифікованого учасника справи.

74. Крім того, подібні обставини були предметом оцінки Верховного Суду у постанові від 02 липня 2025 року у справі №338/865/24.

75. У зазначеній справі суд апеляційної інстанції виходив з наявної довідки про доставку електронного документа та вважав судове рішення належно врученим учаснику справи.

76. Водночас учасник справи заперечував отримання цього документа та на підтвердження своїх доводів посилався на особливості його ідентифікаційних даних і надав знімок електронного кабінету, з якого вбачалася відсутність доступу до відповідної справи.

77. Врахувавши, що довідка про доставку не містила інформації про код ЄДРПОУ одержувача, Верховний Суд дійшов висновку, що за таких обставин посилання лише на таку довідку було недостатнім для висновку про належне вручення судового рішення, та скасував ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження.

78. Застосовуючи вищенаведені висновки Верховного Суду до обставин у цій справі, колегія суддів зазначає таке.

79. З матеріалів справи встановлено, що адміністративний позов ТОВ «В ПЛЮС» сформовано та подано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через підсистему ЄСІКС «Електронний суд».

80. У відомостях про сторін, сформованих у позовній заяві, як відповідача 1 зазначено Державного реєстратора прав на нерухоме майно Одринську О.В. Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, водночас щодо цього відповідача зазначено код ЄДРПОУ НОМЕР_2.

81. У цій же позовній заяві окремим відповідачем 2 визначено Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, щодо якого також зазначено код ЄДРПОУ НОМЕР_2.

82. Наведені відомості безпосередньо містяться як у вступній частині позовної заяви, так і в розділі позовної заяви «Відомості про сторін».

83. Водночас Одринська О.В. у касаційній скарзі зазначає, що її особистий електронний кабінет зареєстрований за РНОКПП НОМЕР_1 .

84. Таким чином, цей довід Державного реєстратора про те, що ще під час формування позовної заяви щодо неї як відповідача у справі були використані ідентифікаційні дані іншого відповідача, підтверджується матеріалами справи.

85. Разом з тим сама по собі наявність у поданій позовній заяві неправильного ідентифікаційного коду не дає достатніх підстав для категоричного висновку про те, які саме ідентифікаційні дані Державного реєстратора в подальшому були внесені до реєстраційної картки електронної справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом та за якими саме даними здійснювалося автоматичне направлення створених судом процесуальних документів.

86. Однак ця обставина у сукупності із запереченням Державним реєстратором факту отримання рішення суду першої інстанції у її персональному електронному кабінеті та наданим нею знімком екрана такого кабінету створювала об`єктивну необхідність перевірити відповідні відомості автоматизованої системи діловодства суду.

87. Ця обставина узгоджується також із твердженням скаржника про появу матеріалів справи в її електронному кабінеті лише після подання апеляційної скарги через власний електронний кабінет.

88. В апеляційній скарзі Державний реєстратор наполягала на тому, що процесуальні документи Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/34163/25 в її особистому електронному кабінеті не відображалися.

89. Разом з тим наданий скаржником знімок екрана електронного кабінету сам по собі не є безумовним доказом невручення рішення суду першої інстанції.

90. Водночас цей доказ узгоджується з доводом скаржника про відсутність документів суду першої інстанції у її електронному кабінеті та у поєднанні з установленою обставиною зазначення в позовній заяві щодо Державного реєстратора коду ЄДРПОУ іншого відповідача підлягав оцінці судом апеляційної інстанції у сукупності з іншими доказами.

91. Натомість суд апеляційної інстанції, відхиляючи зазначені доводи, обмежився посиланням на те, що наданий скаржником знімок екрана відображає рух документів у Третьому апеляційному адміністративному суді, тоді як наявна довідка про доставку є достовірним доказом отримання Державним реєстратором рішення суду першої інстанції.

92. Проте суд апеляційної інстанції не встановив належним чином, які саме ідентифікаційні дані Державного реєстратора Одринської О.В. були внесені до реєстраційної картки електронної справи в автоматизованій системі діловодства Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

93. Суд апеляційної інстанції також не встановив, за яким саме ідентифікатором в ЄСІКС було здійснено доставлення рішення суду першої інстанції від 17 лютого 2026 року та чи відповідає такий ідентифікатор РНОКПП НОМЕР_1 , за яким, за твердженням скаржника, зареєстрований її особистий електронний кабінет.

94. Не встановлено судом апеляційної інстанції і того, чи містить наявна у матеріалах справи довідка про доставку електронного документа відомості про РНОКПП або інший унікальний ідентифікатор одержувача, який дозволяє беззаперечно співвіднести електронний кабінет, до якого доставлено рішення, саме з Державним реєстратором Одринською О.В.

95. Отже, суд апеляційної інстанції фактично надав визначальне значення самому факту формування довідки про доставку електронного документа, не перевіривши конкретних та підтверджених матеріалами справи доводів скаржника, які ставили під сумнів належну ідентифікацію електронного кабінету одержувача.

96. Колегія суддів враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 07 лютого 2023 року у справі №340/9054/21, щодо необхідності у разі заперечення учасником справи факту отримання електронного документа перевірити відповідні відомості за допомогою автоматизованої системи діловодства та електронної справи.

97. Наведені скаржником висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 23 серпня 2023 року у справі №480/7304/22 та від 25 жовтня 2023 року у справі №160/8762/21, узгоджуються з доводами касаційної скарги щодо необхідності встановлення факту доставлення процесуального документа саме до електронного кабінету належного учасника справи.

98. Так, у постанові від 23 серпня 2023 року у справі №480/7304/22 Верховний Суд розмежував інформаційне повідомлення про надходження документа та фактичне доставлення самого процесуального документа до електронного кабінету користувача, зазначивши, що процесуально значущою є саме дата доставлення документа до електронного кабінету.

99. У постанові від 25 жовтня 2023 року у справі №160/8762/21 Верховний Суд, перевіривши відомості електронної справи за допомогою автоматизованої системи діловодства суду, встановив, що реєстраційна картка містила правильний код ЄДРПОУ відповідного учасника справи та що процесуальний документ фактично був доставлений до його електронного кабінету.

100. Отже, наведені скаржником висновки Верховного Суду підтверджують, що для вирішення питання про дотримання процесуального строку визначальним є не сам факт формування автоматизованою системою довідки про доставку документа, а встановлення того, що відповідний документ фактично доставлено до електронного кабінету саме належного учасника справи.

101. Водночас у справі, що переглядається, суд апеляційної інстанції цієї обставини належним чином не перевірив, оскільки не встановив, за якими ідентифікаційними даними Одринської О.В. здійснювалося направлення рішення суду першої інстанції та чи був електронний кабінет, до якого доставлено рішення 19 лютого 2026 року, її персональним електронним кабінетом.

102. Саме ця юридично значуща обставина у справі №160/34163/25 судом апеляційної інстанції належним чином перевірена не була.

103. Посилання Третього апеляційного адміністративного суду на постанови Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №460/9523/21 та від 30 серпня 2022 року у справі №459/3660/21 наведеного висновку також не спростовують.

104. У зазначених справах Верховний Суд виходив із установленого факту направлення процесуального документа до електронного кабінету належного учасника справи та за таких обставин визнав довідку про доставку належним доказом отримання відповідного документа.

105. Натомість у справі, яка переглядається, Державний реєстратор заперечує, що рішення суду першої інстанції було доставлено саме до її електронного кабінету. Такі доводи вона обґрунтовує тим, що у відомостях про неї як окремого відповідача в позовній заяві зазначено код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , який належить Департаменту, тоді як її особистий електронний кабінет ідентифікований за РНОКПП НОМЕР_1.

106. За таких обставин посилання суду апеляційної інстанції на зазначені постанови Верховного Суду не може вважатися достатнім обґрунтуванням висновку про належне вручення Одринській О.В. рішення суду першої інстанції, оскільки у цих справах не ставилося під сумнів, що процесуальний документ був доставлений до електронного кабінету саме відповідного учасника справи, тоді як у справі, що переглядається, скаржник заперечує саме цю обставину.

107. Колегія суддів також враховує, що Державний реєстратор зазначала про самостійне ознайомлення з рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року на веб-сайті судової влади 06 квітня 2026 року, після чого 09 квітня 2026 року звернулася з апеляційною скаргою.

108. Отже, за твердженням скаржника, після фактичного ознайомлення з рішенням суду першої інстанції вона вчинила процесуальну дію протягом трьох днів.

109. Така обставина підлягала оцінці судом апеляційної інстанції у взаємозв`язку з доводами Державного реєстратора щодо неналежного вручення їй судового рішення та доказами, якими такі доводи обґрунтовані.

110. При цьому оприлюднення судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень або самостійне ознайомлення з його текстом на веб-сайті судової влади не є передбаченим статтею 251 КАС України способом вручення судового рішення учаснику справи.

111. Аналогічний правовий висновок сформований Верховним Судом у постанові від 02 липня 2025 року у справі №338/865/24.

112. Колегія суддів також бере до уваги доводи скаржника про те, що протягом розгляду справи судом першої інстанції вона не отримувала й інших процесуальних документів та не була обізнана про розгляд справи.

113. Наведені доводи безпосередньо пов`язані з основним аргументом касаційної скарги про можливе неправильне внесення ідентифікаційних даних Державного реєстратора до АСДС та додатково підтверджують необхідність перевірки реєстраційної картки справи й відомостей щодо доставлення процесуальних документів.

114. Водночас предметом касаційного перегляду у цій справі є законність ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2026 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

115. Тому питання щодо дотримання судом першої інстанції інших процесуальних гарантій участі Державного реєстратора у розгляді справи та законності й обґрунтованості рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року не підлягають вирішенню Верховним Судом у межах цього касаційного перегляду та можуть бути предметом оцінки суду апеляційної інстанції у разі відкриття апеляційного провадження.

116. Відповідно до частини першої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

117. Згідно з частиною третьою статті 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

118. Аналіз наведених положень у взаємозв`язку зі встановленими обставинами дає підстави для висновку, що суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки доводам Державного реєстратора про неправильне зазначення її ідентифікаційних даних та не встановив обставин, необхідних для однозначного висновку про доставлення рішення суду першої інстанції саме до її особистого електронного кабінету.

119. За таких обставин висновок суду апеляційної інстанції про належне вручення Державному реєстратору рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року 20 лютого 2026 року є передчасним, а тому передчасним є й висновок про закінчення строку на апеляційне оскарження та наявність підстави для постановлення ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України.

120. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

121. Згідно з частиною другою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

122. У межах цього касаційного перегляду Верховний Суд не має підстав замість суду апеляційної інстанції вперше встановлювати, які саме ідентифікаційні дані Державного реєстратора Одринської О.В. містила реєстраційна картка справи в АСДС та за якими ідентифікаційними даними фактично було здійснено доставлення рішення 19 лютого 2026 року.

123. Установлення та оцінка зазначених обставин належать до повноважень суду апеляційної інстанції під час повторного вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

124. Отже, доводи касаційної скарги щодо неповного з`ясування судом апеляційної інстанції обставин належного вручення Державному реєстратору рішення суду першої інстанції знайшли своє підтвердження під час касаційного перегляду.

125. Суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної та необґрунтованої ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

126. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

127. Згідно з частиною першою статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

128. Відповідно до частини четвертої статті 353 КАС України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

129. За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу Державного реєстратора Одринської О.В. слід задовольнити, ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2026 року - скасувати, а справу направити до цього суду для продовження розгляду на стадію вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Висновки щодо розподілу судових витрат

130. З огляду на результат касаційного перегляду та відсутність остаточного вирішення спору розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного реєстратора прав на нерухоме майно Одринської Олени Вячеславівни задовольнити.

Ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2026 року у справі №160/34163/25 скасувати.

Справу №160/34163/25 направити до Третього апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк

Судді В.М. Бевзенко

В.М. Кравчук