ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2026 м.Дніпро Справа № 904/919/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Демчини Т.Ю. (суддя-доповідач),
суддів: Кошлі А.О., Стефанів Т.В.,
з участю секретаря судового засідання: Старини А.С.,
представника позивача (апелянта): Кричковської А.І. (в режимі відеоконференції),
представника відповідача: Костікової Є.В. (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРРОСТЕХНОЛОГІЇ» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2026 (суддя Ніколенко М.О., повний текст складений та підписаний 02.03.2026) за результатами розгляду звіту боржника про виконання судового рішення
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРРОСТЕХНОЛОГІЇ»
до відповідача: Комунального підприємства теплових мереж «КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА»
про стягнення коштів,
в с т а н о в и в:

1. Короткий зміст вимог заяви і рішення суду першої інстанції 
У березні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРРОСТЕХНОЛОГІЇ» (надалі – ТОВ «Укрростехнології») звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального підприємства теплових мереж «КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА» (надалі – КПТМ «Криворіжтепломережа») про стягнення заборгованості за договором закупівлі товару № 209-23 від 18.05.2023 у розмірі 526401,00 грн, 3 % річних – 9821,34 грн та інфляційних втрат – 4649,53 грн. 
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2024 позов задоволено частково; стягнуто з КПТМ «Криворіжтепломережа» на користь ТОВ «Укрростехнології» основну заборгованість у розмірі 526401,00 грн, 3 % річних у розмірі 9814,12 грн, інфляційну складову у розмірі 4649,53 грн; відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення 3 % річних у розмірі 7,22 грн. Цим же рішенням стягнуто з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 3245,19 грн.
09.09.2024 на виконання вказаного рішення видано наказ. 
10.12.2025 ТОВ «Укрростехнології» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про зобов`язання керівника КПТМ «Криворіжтепломережа» Мітіна С.М. подати до суду звіт про виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2024 у справі № 904/919/24. 
В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначив, що КПТМ «Криворіжтепломережа» тривалий час не виконує рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2024 у справі № 904/919/24, незважаючи на відкрите виконавче провадження № 79283587, при цьому боржник є платоспроможним, оскільки володіє 159 об`єктами нерухомості, 112 автотранспортними засобами, веде активну господарську діяльність та протягом 2025 року отримав кошти на суму майже 25 млрд грн, однак жодних дій, спрямованих на погашення заборгованості, керівником підприємства не вчинено, а оскільки боржник є суб`єктом господарювання комунального сектору економіки, на підставі ч.4 ст.345-1 ГПК України суд має право зобов`язати такого боржника подати звіт про виконання судового рішення незалежно від характеру спору.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2025 заяву ТОВ «Укрростехнології» задоволено та зобов`язано КПТМ «Криворіжтепломережа» подати до суду звіт про виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2024 у справі № 904/919/24 протягом 30 календарних днів з моменту отримання цієї ухвали суду.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2026 прийнято звіт КПТМ «Криворіжтепломережа» про виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2024 у справі № 904/919/24. На виконання ч.7 ст.345-4 ГПК України зобов`язано КПТМ «Криворіжтепломережа» подати до суду звіт про виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2024 у справі № 904/919/24 протягом трьох місяців з моменту отримання цієї ухвали суду.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що боржник подав звіт про виконання рішення, у якому зазначив, що виконавчий документ перебуває у зведеному виконавчому провадженні № 40405192, на всі банківські рахунки підприємства, крім спецрахунку, накладено арешт, тому боржник не може самостійно розпоряджатися коштами та впливати на черговість розподілу стягнутих державним виконавцем сум, при цьому згідно з наданою інформацією в межах зведеного виконавчого провадження, за період з 30.12.2025 по 08.01.2026 з боржника стягнуто 345551,34 грн, однак рішення суду у справі № 904/919/24 на момент розгляду звіту не виконано в повному обсязі, а тому суд, керуючись ч.7 ст.345-4 ГПК України, прийняв звіт та встановив новий тримісячний строк для подання чергового звіту.
2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги
Не погодившись із зазначеною ухвалою, ТОВ «Укрростехнології» звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій заявлено вимогу її скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у прийнятті звіту КПТМ «Криворіжтепломережа» про виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2024 у справі № 904/919/24, та застосувати до керівника захід процесуального примусу у виді штрафу. 
Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції про прийняття звіту боржника є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки поданий КПТМ «Криворіжтепломережа» звіт не відповідає вимогам ст.345-3 ГПК України, а саме: не містить орієнтовних строків виконання рішення та їх обґрунтування, не зазначає конкретних заходів, які вживаються боржником для виконання судового рішення, а висвітлює лише діяльність органу примусового виконання. Зазначає, що суд першої інстанції частково проігнорував вимогу стягувача щодо зобов`язання подати звіт особисто керівником боржника Мітіним С.М., позбавивши його персональної відповідальності, хоча боржник є платоспроможним, володіє 160 об`єктами нерухомості та 117 автотранспортними засобами, отримує значні кошти, проте жодних дій для погашення заборгованості не вчиняє, а наявність арешту рахунків не є перешкодою для добровільного виконання, оскільки боржник має спеціальний рахунок, з якого здійснює поточні платежі. На переконання апелянта, наявні підстави для відмови у прийнятті звіту та застосування до керівника боржника штрафу на підставі ч.ч.2-4 ст.345-4 ГПК України.
В судовому засіданні представник апелянта підтримала вимоги апеляційної скарги, просила задовольнити її в повному обсязі, оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у прийнятті звіту, з одночасним застосуванням до керівника заходу процесуального примусу у виді штрафу.
3. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзивів на апеляційну скаргу та додаткових пояснень позивача
Від КПТМ «Криворіжтепломережа» надійшов відзив на апеляційну скаргу. Боржник вважає, що ухвала суду першої інстанції від 25.02.2026 є законною та обґрунтованою, оскільки боржник подав звіт про виконання рішення з наведенням обставин, які ускладнюють його виконання. Вказує, що виконавчий документ перебуває у зведеному виконавчому провадженні № 40405192, розподіл стягнутих коштів здійснюється виключно державним виконавцем відповідно до черговості, встановленої ст.46 Закону України «Про виконавче провадження», і боржник не впливає на цей розподіл. При цьому зазначає, що заборгованість перед стягувачем віднесена до 5 черги, відсоток погашення становить 0,00 %, а єдиною реальною можливістю розрахуватись є погашення Кабінетом Міністрів України заборгованості з різниці в тарифах у розмірі понад 1,16 млрд грн. Крім того, боржник зазначає, що не володіє нерухомим майном на праві власності, а лише користується ним на праві господарського відання, а кошти на спеціальному рахунку мають цільове призначення та не підлягають арешту згідно із законом. Відтак, боржник вважає необґрунтованими доводи апелянта про платоспроможність та бездіяльність КПТМ «Криворіжтепломережа», а вимоги апеляційної скарги щодо ухвалення судового рішення про відмову у прийнятті звіту та застосування штрафу до керівника - безпідставними.
В судовому засіданні представник відповідача підтримала заперечення проти апеляційної скарги, просила у її задоволенні відмовити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін. 
ТОВ «Укрростехнології» подало додаткові пояснення, у яких звернуло увагу на те, що відзив на апеляційну скаргу містить нові доводи, зокрема, про інвестиційні програми, заборгованість з різниці в тарифах та спеціальний режим рахунків, яких не було у самому звіті боржника, однак згідно з ч.2 ст.345-4 ГПК України правова оцінка обґрунтованості причин невиконання рішення здійснюється судом виключно на підставі звіту та доданих до нього доказів на момент його подання, а відзив не може доповнювати аргументацію первинного процесуального документа. Апелянт наполягає на тому, що поданий боржником звіт не відповідає п.6 ч.2 ст.345-3 ГПК України, оскільки є лише описом дій державного виконавця у зведеному виконавчому провадженні та не містить орієнтовних строків виконання рішення і заходів, які вживаються самим боржником. Крім того, апелянт вказує, що суд першої інстанції порушив вимоги ст.ст.135, 345-4 ГПК України, оскільки не розглянув заяву стягувача про застосування штрафу за пропуск встановленого 30-денного строку подання звіту, неправомірно надав боржнику додатковий строк, а також проігнорував докази нецільового використання спеціального рахунку для загальногосподарських платежів та наявність кримінального провадження за ст.382 КК України, що свідчить про умисне невиконання судового рішення.
4. Процедура апеляційного провадження
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.03.2026 апеляційну скаргу ТОВ «УКРРОСТЕХНОЛОГІЇ» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2026 у справі №904/919/24 повернуто скаржнику без розгляду. 
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.05.2026 ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 23.03.2026 у справі № 904/919/24 скасовано, а справу № 904/919/24 направлено до суду апеляційної інстанції для вирішення питання відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ «УКРРОСТЕХНОЛОГІЇ» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2026. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.05.2026, для розгляду даної апеляційної скарги визначено колегію суддів Центрального апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Демчини Т.Ю. (доповідач), суддів Кошлі А.О., Стефанів Т.В. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.06.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Укрростехнології» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2026 у справі № 904/9169/24 за позовом ТОВ «Укрростехнології» до КПТМ «Криворіжтепломережа» про стягнення коштів; розгляд справи призначено у судове засідання на 30.06.2026 о 17:00 год.
03.06.2026 від КПТМ «Криворіжтепломережа» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому також містилось клопотання про участь представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції, вказане клопотання задоволене ухвалою апеляційного суду. 
22.06.2026 від ТОВ «Укрростехнології» надійшла заява про участь представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції, яка ухвалою суду від 23.06.2026 задоволена. 
23.06.2026 від ТОВ «Укрростехнології» надійшли додаткові пояснення у справі. 
В судовому засіданні 30.06.2026 проголошено вступну та резолютивну частини постанови. 
5. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2024 за результатами розгляду позову ТОВ «Укрростехнології» до КПТМ «Криворіжтепломережа» про стягнення заборгованості за договором у розмірі 526401,00 грн, 3% річних у розмірі 9821,34 грн та інфляційних втрат у розмірі 4649,53 грн, позов задоволено частково; стягнуто з КПТМ «Криворіжтепломережа» на користь ТОВ «Укрростехнології» заборгованість у розмірі 526401,00 грн, 3% річних у розмірі 9814,12 грн, інфляційні втрати у розмірі 4649,53 грн, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 3245,19 грн.
09.09.2024 на виконання вказаного рішення видано наказ. 
07.10.2025 старшим державним виконавцем Центрально-міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Жуковською Ю.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 79283587 з виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області № 904/919/24.
28.11.2025 виконавче провадження № 79283587 (виконавчий документ) передано до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у зведене виконавче провадження, що підтверджується інформацією про виконавче провадження. 
КПТМ «Криворіжтепломережа» у довідці від 18.12.2025 № 4048/04 зазначило, що від відділів ДВС стягнуто на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» та перераховано на депозитний рахунок відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України для подальшого розподілу коштів між стягувачами грошові кошти у розмірі: протягом 2023 року – 21983,8 тис. грн, протягом 2024 року – 40482,7 тис. грн, протягом (січень-листопад 2025) – 29678,4 тис. грн.
Згідно з Розрахунками розподілу стягнутих з боржника сум для задоволення вимог стягувачів за зведеним виконавчим провадженням № 40405192 про стягнення з КПТМ «Криворіжтепломережа», наказ за № 904/919/24 відноситься до п`ятої черги стягнень відповідно до ст.46 Закону України «Про виконавче провадження», п.66 – відсоток погашення становить 0,00 %.
10.12.2025 ТОВ «Укрростехнології» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про зобов`язання керівника КПТМ «Криворіжтепломережа» Мітіна С.М. подати до суду звіт про виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2024 у справі № 904/919/24. 
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2025 заяву ТОВ «Укрростехнології» задоволено та зобов`язано КПТМ «Криворіжтепломережа» подати до суду звіт про виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2024 у справі № 904/919/24 протягом 30 календарних днів з моменту отримання цієї ухвали суду.
09.02.2026 КПТМ «Криворіжтепломережа» подало до Господарського суду Дніпропетровської області звіт на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2024 у справі № 904/919/24, у якому відповідач, зокрема, зазначав, що не має повноважень впливати на розподіл Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України стягнутих коштів між стягувачами КПТМ «Криворіжтепломережа» у зведеному виконавчому провадженні № 40405192.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2026 прийнято звіт КПТМ «Криворіжтепломережа» про виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2024 у справі № 904/919/24. На виконання ч.7 ст.345-4 ГПК України зобов`язано КПТМ «Криворіжтепломережа» подати до суду звіт про виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2024 у справі № 904/919/24 протягом трьох місяців з моменту отримання цієї ухвали суду.
Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. 
За змістом статті 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. За приписами п.1 ст.6 Конвенції, «кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав і обов`язків цивільного характеру».
Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції»; рішення від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України»).
У рішенні Європейського суду з прав людини від 26.07.2012 у справі «Савіцький проти України» суд наголосив, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.
Саме з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в господарському судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення.
Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в господарському судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового спору, а у перевірці усіх обставин, що перешкоджають виконанню такого рішення суду та відновленню порушених прав особи заявника.
В силу ст.339 ГПК України, судовий контроль за виконанням судових рішень у господарських справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому розділом VI «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ГПК України.
Звіт про виконання судового рішення є інструментом судового контролю за добровільним виконанням остаточних судових рішень органами державної влади, суб`єктами господарювання державного чи комунального сектору економіки, і подається незалежно від стадії виконавчого провадження чи наявності підстав для його зупинення.
Частиною 1 ст.345-3 ГПК України передбачено, що суд розглядає звіт про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні за правилами ст. 342 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.345-4 ГПК України, за наслідками розгляду звіту боржника суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами ч.5 ст.345-2 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду не зупиняє її виконання.
Частиною 2 ст.345-4 ГПК України передбачено, що суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо боржником не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються боржником для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення. Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог ч.ч.2, 3 ст.345-3 цього Кодексу.
Обов`язок звітувати за ст.345-3 ГПК України покладено саме на боржника, тому останній має довести вжиття всіх залежних від нього заходів щодо виконання рішення суду.
6. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції
Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Предметом апеляційного оскарження є висновки суду першої інстанції щодо правомірності прийняття звіту про виконання рішення, поданого відповідачем на виконання вимог ухвали суду від 17.12.2025 за заявою позивача. 
Апелянт вважає, що поданий КПТМ «Криворіжтепломережа» звіт не відповідає вимогам ст.345-3 ГПК України, а саме: не містить орієнтовних строків виконання рішення та їх обґрунтування, не зазначає конкретних заходів, які вживаються боржником для виконання судового рішення, а висвітлює лише діяльність державної виконавчої служби. Зазначає, що суд першої інстанції частково проігнорував вимогу стягувача щодо зобов`язання подати звіт особисто керівником боржника Мітіним С.М., позбавивши його персональної відповідальності, хоча боржник є платоспроможним, володіє 160 об`єктами нерухомості та 117 автотранспортними засобами, отримує значні кошти, проте жодних дій для погашення заборгованості не вчиняє, а наявність арешту рахунків не є перешкодою для добровільного виконання, оскільки боржник має спеціальний рахунок, з якого здійснює поточні платежі, тому, на переконання апелянта, наявні підстави для відмови у прийнятті звіту та застосування до керівника боржника штрафу на підставі ч.ч.2-4 ст.345-4 ГПК України.
КПТМ «Криворіжтепломережа» вказує, що подав звіт про виконання рішення з наведенням обставин, які ускладнюють його виконання. Вказує, що виконавчий документ перебуває у зведеному виконавчому провадженні № 40405192, розподіл стягнутих коштів здійснюється виключно державним виконавцем відповідно до черговості, встановленої ст.46 Закону України «Про виконавче провадження», і боржник не впливає на цей розподіл. При цьому зазначає, що заборгованість перед стягувачем віднесена до 5 черги, а єдиною реальною можливістю розрахуватись є погашення Кабінетом Міністрів України заборгованості з різниці в тарифах у розмірі понад 1,16 млрд грн. Крім того боржник зазначає, що не володіє нерухомим майном на праві власності, а лише користується ним на праві господарського відання, а кошти на спеціальному рахунку мають цільове призначення і не підлягають арешту згідно із законом. Тому доводи апелянта про платоспроможність та допущену бездіяльність боржник вважає необґрунтованими, а вимоги про відмову у прийнятті звіту та застосування штрафу до керівника - безпідставними.
Як вбачається з матеріалів справи, заперечення апелянта проти прийняття процесуального звіту боржника зводяться до тверджень про умисне ухилення керівника КПТМ «Криворіжтепломережа» ОСОБА_1 від виконання судового рішення, за наявності реальної фінансової та матеріальної спроможності. Надаючи правову оцінку вказаним доводам апеляційної скарги у взаємозв`язку із запереченнями, наведеними у відзиві, колегія суддів зазначає таке.
Доводи апелянта про наявність у боржника значної кількості майна (160 одиниць нерухомості та 117 одиниць транспорту) колегія суддів відхиляє, оскільки боржником доведено, а матеріалами справи підтверджено, що КПТМ «Криворіжтепломережа» є комунальним підприємством стратегічного значення, усе майно інфраструктурного комплексу (котельні, теплові мережі, насосні станції та спецтехніка аварійних бригад) є об`єктами права власності територіальної громади м.Кривий Ріг в особі Криворізької міської ради. Вказане майно передано боржнику виключно на праві господарського відання для забезпечення безперебійного процесу теплопостачання міста. Таким чином, наявність вказаного майна в оперативному управлінні боржника жодним чином не свідчить про наявність ліквідних активів, за рахунок яких у позовному чи виконавчому провадженні може бути негайно задоволено індивідуальні вимоги окремого кредитора.
Щодо аргументів апелянта про стабільний багатомільярдний грошовий потік за даними вебпорталу «Spending», які, на думку апелянта, підтверджують фінансову стійкість боржника, колегія суддів зазначає, що сам по собі вищезазначений факт не спростовує наявності об`єктивних обставин, які ускладнюють виконання конкретного судового рішення. 
КПТM «Криворіжтепломережа» діє в умовах жорсткого тарифного регулювання та системного дефіциту обігових коштів. При цьому колегія суддів зазначає, що на момент розгляду процесуального звіту місцевим господарським судом (25.02.2026) провадження у справі про банкрутство № 904/2481/26 ще не було відкрито, а тому вказаний факт об`єктивно не міг бути предметом самостійного дослідження суду першої інстанції. Водночас, здійснюючи апеляційний перегляд у межах повноважень, визначених ст.269 ГПК України, колегія суддів вважає за необхідне оцінити фінансово-господарський стан боржника в динаміці. Факт подальшого відкриття стосовно КПТМ «Криворіжтепломережа» провадження у справі про банкрутство № 904/2481/26 за позовом ТОВ «ГК «Нафтогаз України» не є підставою для оцінки правомірності висновків суду першої інстанції на момент їх формування, проте слугує додатковим об`єктивним підтвердженням того, що підприємство станом на час подання звіту перебувало у стані глибокої системної неплатоспроможності. 
Вказана кризова ситуація зумовлена об`єктивними чинниками, зокрема, наявністю заборгованості держави перед боржником з різниці в тарифах у сумі 1160648187,39 грн, що повністю підтверджує висновок місцевого господарського суду про наявність виняткових ускладнень для негайного виконання наказу.
За таких умов, коли грошові потоки підприємства-монополіста спрямовуються першочергово на підтримання критичного виробничого циклу з метою недопущення техногенного колапсу, загальні показники обігу коштів на рахунках не можуть екстраполюватися на спроможність миттєвого погашення комерційного боргу перед окремим контрагентом в обхід процедури примусового виконання. Наведене повністю підтверджує правильність висновку місцевого господарського суду про наявність ускладнень щодо своєчасного виконання наказу.
Щодо нецільового використання боржником за твердженням апелянта рахунку зі спеціальним режимом, з якого КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює загальногосподарські операції (виплату заробітної плати, оплату матеріалів, палива та судових зборів), свідомо спрямовуючи ліквідні кошти на інші цілі замість виконання рішення суду, колегія суддів зазначає, що правовий режим поточних рахунків із спеціальним режимом використання у сфері теплопостачання чітко врегульований ст.ст.1, 19-1, 26-1 Закону України «Про теплопостачання» та ст.52 Закону України «Про виконавче провадження».
У ст.1 Закону України «Про теплопостачання» наведено визначення рахунків теплопостачальної організації, зокрема, поточні рахунки із спеціальним режимом використання визначені для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу; рахунки теплопостачальної організації, відкриті в уповноваженому банку і призначені для зарахування коштів, що вносяться споживачами теплової енергії та теплопостачальними організаціями, які отримують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, для виробництва якої повністю або частково використовується природний газ, що постачається гарантованим постачальником; поточні рахунки зі спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами - рахунки суб`єктів господарювання у сфері централізованого теплопостачання, призначені для накопичення та використання коштів виключно для виконання інвестиційних програм у зазначеній сфері. 
Відповідно до положень ст.19-1 Закону України «Про теплопостачання», оплата споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок зі спеціальним режимом використання є обов`язковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії. На кошти, що перебувають на рахунках зі спеціальним режимом використання, не може бути звернуто стягнення за зобов`язаннями гарантованого постачальника, теплогенеруючих, теплопостачальних та теплотранспортуючих організацій. 
На виконання ст.26-1 Закону України «Про теплопостачання», Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 09.10.2013 № 750 «Про затвердження порядків зарахування коштів на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, використання зазначених коштів і здійснення контролю за їх витрачанням у сферах теплопостачання, централізовано водопостачання та водовідведення», яка є чинною та підлягає виконанню.
Відповідно до ч.3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження», не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках зі спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Не підлягають арешту кошти, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку.
Відтак, кошти на таких рахунках призначені виключно для розрахунків за інвестиційними програмами, енергоносіями або закупівлю газу, і на них прямо заборонено звертати примусове стягнення чи накладати арешт за іншими зобов`язаннями теплопостачальної організації. Виплата заробітної плати працівникам стратегічного підприємства та закупівля паливно-мастильних матеріалів для ліквідації аварій є заходами забезпечення життєдіяльності об`єкта критичної інфраструктури. 
Щодо доводів апелянта про використання боржником рахунку зі спеціальним режимом використання не за цільовим призначенням, що також стало підставою для порушення кримінального провадження за ч.2 ст.382 КК України, колегія суддів зазначає таке.
Господарський суд у межах процедури судового контролю за виконанням судового рішення не наділений процесуальними повноваженнями здійснювати ревізію фінансово-господарської діяльності суб`єкта господарювання, оцінювати доцільність його витрат чи перебирати на себе функції органів державного фінансового аудиту. Питання правомірності видаткових операцій та дотримання режиму використання спеціальних рахунків не можуть бути предметом самостійного дослідження під час оцінки процесуального звіту боржника, оскільки судом встановлено об`єктивну неможливість виходу боржника за межі правового поля зведеного виконавчого провадження.
Апелянт вважає факт реєстрації кримінального правопорушення від 04.12.2025 беззаперечним доказом недобросовісності керівника КПТМ «Криворіжтепломережа» ОСОБА_1 . Проте колегія суддів наголошує на важливості дотримання принципу презумпції невинуватості. Сам по собі факт внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань чи направлення органом ДВС повідомлення про кримінальне правопорушення є лише початковою стадією кримінального провадження і не є тотожним встановленню вини особи вироком суду, який набрав законної сили. Більше того, для притягнення до відповідальності за ст.382 КК України обов`язковою умовою є встановлення саме умисного характеру невиконання, тобто за наявності реальної, об`єктивної та фактичної можливості виконати рішення суду. У даному випадку до суду не подано доказів повідомлення керівнику КПТМ «Криворіжтепломережа» ОСОБА_1 про підозру в межах порушеного за ст.382 КК України кримінального провадження чи ухвалення щодо нього обвинувального вироку суду, який набрав законної сили. Тому посилання на кримінальне провадження, яке на даний час перебуває на стадії досудового розслідування, відхиляються колегією суддів як передчасні.
Оскільки матеріалами справи підтверджено наявність арештів на розрахункових рахунках та перебування наказу в п`ятій черзі зведеного виконавчого провадження із відсотком погашення 0,00%, боржник юридично обмежений у можливості здійснення вибіркового розрахунку з окремим кредитором в обхід встановленого законом порядку примусового стягнення. Відтак, ані твердження про нецільове використання спецрахунку, ані сам факт наявності кримінального провадження за ст.382 КК України не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність об`єктивних обставин, які ускладнюють виконання судового рішення, а тому не є підставою для відмови у прийнятті процесуального звіту боржника.
Щодо віднесення наказу до п`ятої черги зведеного виконавчого провадження № 40405192 з відсотком погашення 0,00% це є ключовою об`єктивною обставиною, яка ускладнює виконання рішення. 
Апелянт стверджує, що черговість у виконавчому провадженні не звільняє боржника від обов`язку добровільного виконання. З цього приводу колегія суддів зазначає, що в силу ст.46 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо під час розподілу грошових сум у випадку, передбаченому п.3 ч.1 ст.45 цього Закону, стягнутої суми недостатньо для задоволення вимог стягувачів за виконавчими документами, кошти розподіляються виконавцем між стягувачами в такій черговості: 1) у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна; 2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок кримінального або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку із втратою годувальника; 3) у третю чергу задовольняються вимоги працівників, пов`язані з трудовими правовідносинами; 4) у четверту чергу задовольняються вимоги стягувачів за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, вимоги щодо збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та вимоги щодо податків та інших платежів до бюджету; 5) у п`яту чергу задовольняються всі інші вимоги.
Вимоги стягувачів кожної наступної черги задовольняються після задоволення в повному обсязі вимог стягувачів попередньої черги. У разі якщо стягнутої суми недостатньо для задоволення в повному обсязі всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до належної кожному стягувачу суми. Вимоги стягувачів щодо виплати заборгованості із заробітної плати та інші вимоги, пов`язані з трудовими правовідносинами, задовольняються в порядку надходження виконавчих документів.
У разі якщо виконавчі документи щодо виплати заборгованості із заробітної плати та інших вимог, пов`язаних із трудовими правовідносинами, надійшли протягом одного дня і стягнутої суми недостатньо для задоволення в повному обсязі всіх вимог за такими виконавчими документами, відповідні вимоги задовольняються пропорційно до належної кожному стягувачу суми.
Відтак, після об`єднання виконавчих документів у зведене виконавче провадження, акумулювання всіх стягнутих з боржника грошових сум здійснюється виключно на депозитному рахунку органу ДВС, який надалі самостійно здійснює їх пропорційний розподіл між усіма стягувачами з дотриманням чіткої законної черговості. 
Як вбачається з довідки КПТМ «Криворіжтепломережа» від 18.12.2025, виконавчою службою з боржника систематично стягувалися значні кошти (понад 29 млн грн лише за 11 місяців 2025 року), що свідчить про активну фазу примусового виконання, повноваження впливу на яку у боржника відсутні. Спроба боржника здійснити вибіркове, сепаратне погашення заборгованості перед ТОВ «Укрростехнології» в обхід зведеного виконавчого провадження та встановленої законом черговості (де наказ скаржника перебуває у п`ятій черзі за № 66) була б прямим порушенням прав інших кредиторів вищих черг та вимог ст.46 Закону "Про виконавче провадження". Керівник боржника Мітін С.М. не може бути примушений судом до вчинення дій, які мають ознаки протиправного надання переваг одному кредитору перед іншими.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що боржником у поданому 09.02.2026 звіті було наведено об`єктивні, виняткові та незалежні від його волі обставини (перебування у зведеному виконавчому провадженні, криза у сфері теплопостачання, заборгованість держави за тарифами та справа про банкрутство), які реально ускладнюють своєчасне та повне виконання судового рішення у розумінні ч.2 ст.345-4 ГПК України.
При цьому, всупереч твердженням апелянта, оскаржуваною ухвалою місцевий господарський суд не звільнив боржника від зобов`язання, а навпаки, продовжив реалізацію функцій судового контролю, раціонально застосувавши ч.7 ст.345-4 ГПК України та встановивши для керівника новий строк для звітування протягом трьох місяців з моменту отримання ухвали. 
Частиною 4 ст.345-4 ГПК України встановлено, що суд застосовує до боржника захід процесуального примусу у виді штрафу за правилами ст.135 цього Кодексу.
Якщо боржником є юридична особа та суд зобов`язав подати звіт про виконання судового рішення особисто керівника боржника, захід процесуального примусу у виді штрафу застосовується до такого керівника.
Відповідно до абз.7 ч.1 ст.135 ГПК України, під час здійснення судового контролю за виконанням судового рішення суд може стягнути в дохід державного бюджету з відповідача, боржника чи їх керівників (якщо відповідачем, боржником є юридична особа) штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Зважаючи на подання боржником звіту та доведення наявності об`єктивних ускладнень, місцевий господарський суд правомірно та законно не знайшов підстав для застосування до керівника Мітіна С.М. крайнього заходу процесуального примусу у виді штрафу, оскільки посилення судового контролю має на меті стимулювання добросовісного виконання, а не безпідставне каральне стягнення.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10.02.2010).
Застосовуючи вищезазначену практику, інші доводи апелянта, викладені в апеляційні скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони не спростовують висновків суду та з урахуванням усіх встановлених судом обставин даної справи не впливають на правильність постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали.
Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної зі сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст.86 ГПК України).
Доводи апелянта, наведені в апеляційній скарзі, колегією суддів не визнаються такими, що згідно ст.ст.277, 278 ГПК України можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали, тому суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, і підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.
7. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги
За змістом ст.236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно зі ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги ТОВ «Укрростехнології» не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами. Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, повно та всебічно дослідив обставини справи, надав належну правову оцінку доказам, правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Колегія суддів не встановила підстав для скасування або зміни оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
За таких обставин, апеляційна скарга ТОВ «Укрростехнології» підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2026 у справі № 904/919/24 – залишенню без змін.
8. Розподіл судових витрат 
Враховуючи, висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 11.03.2026 у справі № 290/852/22, від 24.09.2025 у справі № 400/464/24, від 08.04.2025 у справі №260/9470/23 та від 08.05.2026 у даній справі (904/919/24), особа, яка отримала на свою користь судове рішення, враховуючи конституційний принцип обов`язковості судового рішення, закріплений у п.9 ч.1 ст.129-1 Основного Закону України, не повинна сплачувати судовий збір за звернення до суду з вимогою забезпечити виконання судового рішення (встановлення судового контролю), яке набрало законної сили, якщо законом прямо не встановлено обов`язок сплати такого збору, розподіл судового збору за результатами апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали не здійснюється.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.129, 269, 270, 275, 276, 281-284, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРРОСТЕХНОЛОГІЇ» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2026 у справі № 904/919/24 залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2026 у справі №904/919/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст.ст.286-289 ГПК України.
Повна постанова складена 21.07.2026.

Головуючий суддя Т.Ю.Демчина

Судді А.О.Кошля 

Т.В.Стефанів