ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2026 року 
м. Київ

cправа № 915/612/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Случ О. В. - головуючий, Волковицька Н. О., Могил С. К.
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест»
на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.07.2026 (головуючий суддя Принцевська Н. М., судді Богацька Н. С., Савицький Я. Ф.) 
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест»
про забезпечення позову
у справі № 915/612/26
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест»
до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича компанія «Агро-Нова»
про витребування з незаконного володіння земельних ділянок, зобов`язання не чинити перешкоди у володінні та користуванні земельними ділянками, стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди та звернення стягнення на врожай озимої пшениці в рахунок погашення збитків,
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст судових рішень, ухвалених у справі
1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» (далі - ТОВ «Південь Агро Інвест») звернулось до Господарського суду Миколаївської області із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд вжити наступні заходи забезпечення позову:
- накласти арешт на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю Виробнича компанія «Агро-Нова» (далі - ТОВ ВК «Агро-Нова») та знаходяться і обліковуються на усіх банківських рахунках, в межах суми позову 4 331 743,66 грн;
- заборонити ТОВ ВК «Агро-Нова» або будь-яким іншим особам, які діють за їх дорученням, на підставі правочинів або в їх інтересах використовувати, у тому числі здійснювати обробіток, вносити добрива, збирати врожай пшениці, перевозити врожай пшениці або відчужувати врожай пшениці, котрий росте на 152 земельних ділянках загальною площею 142,31 га згідно з наведеним в заяві переліком із зазначенням площ та кадастрових номерів таких земельних ділянок, що знаходяться в межах Синюшино-Брідської сільської територіальної громади Первомайського району Миколаївської області;
- заборонити ТОВ ВК «Агро-Нова» або будь-яким іншим особам, які діють за їх дорученням, на підставі правочинів або в їх інтересах чинити перешкоди у доступі працівникам та представникам ТОВ «Південь Агро Інвест», землевпорядним організаціям та правоохоронним органам до 152 земельних ділянок загальною площею 142,31 га згідно з наведеним в заяві переліком із зазначенням площ та кадастрових номерів таких земельних ділянок, що знаходяться в межах Синюшино-Брідської сільської територіальної громади Первомайського району Миколаївської області;
- заборонити ТОВ ВК «Агро-Нова» або будь-яким іншим особам, які діють за їх дорученням, на підставі правочинів або в їх інтересах передавати у користування третіх осіб (суборенда, застава, відчуження) 152 земельні ділянки загальною площею 142,31 га згідно з наведеним в заяві переліком із зазначенням площ та кадастрових номерів таких земельних ділянок, що знаходяться в межах Синюшино-Брідської сільської територіальної громади Первомайського району Миколаївської області.
2. Під час розгляду заяви про забезпечення позову, ТОВ «Південь Агро Інвест» звернулось до Господарського суду Миколаївської області із позовною заявою до ТОВ ВК «Агро-Нова», в якій просило суд:
- витребувати з незаконного володіння ТОВ ВК «Агро-Нова» у володіння та користування ТОВ «Південь Агро Інвест» земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які знаходяться в межах Синюшино-Брідської сільської територіальної громади Первомайського району Миколаївської області у кількості 152 штуки, загальною площею 142,31 га згідно з наведеним переліком із зазначенням площ та кадастрових номерів таких земельних ділянок, разом із незібраним врожаєм озимої пшениці, що перебуває на цих ділянках;
- зобов`язати ТОВ ВК «Агро-Нова» не чинити перешкоди представникам та працівникам ТОВ «Південь Агро Інвест» у володінні та користуванні земельними ділянками сільськогосподарського призначення, які знаходяться в межах Синюшино-Брідської сільської територіальної громади Первомайського району Миколаївської області у кількості 152 штуки, загальною площею 142,31 га згідно з наведеним переліком із зазначенням площ та кадастрових номерів таких земельних ділянок;
- стягнути з ТОВ ВК «Агро-Нова» на користь ТОВ «Південь Агро Інвест» 4331743,66 грн збитків у вигляді упущеної вигоди;
- звернути стягнення на врожай озимої пшениці в рахунок погашення збитків на суму 4 331 743,66 грн, що росте на земельних ділянках сільськогосподарського призначення, котрі знаходяться в межах Синюшино-Брідської сільської територіальної громади Первомайського району Миколаївської області у кількості 152 штуки, загальною площею 142,31 га згідно з наведеним переліком із зазначенням площ та кадастрових номерів таких земельних ділянок.
3. Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 28.05.2026 у справі № 915/612/26 заяву ТОВ «Південь Агро Інвест» про забезпечення позову до подання позовної заяви, - задоволено частково. Накладено арешт на грошові кошти, що належать ТОВ ВК «Агро-Нова» та знаходяться і обліковуються на усіх банківських рахунках ТОВ ВК «Агро-Нова», в межах суми позову 4331743,66 грн. Заборонено ТОВ ВК «Агро-Нова» або будь-яким іншим особам, які діють за його дорученням, на підставі правочинів або в його інтересах використовувати, у тому числі здійснювати обробіток, вносити добрива, збирати врожай пшениці, перевозити врожай пшениці або відчужувати врожай пшениці, котрий росте на земельних ділянках, що знаходяться в межах Синюшино-Брідської сільської територіальної громади Первомайського району Миколаївської області, згідно з переліком, наведеним в резолютивній частині ухвали. Заборонено ТОВ ВК «Агро-Нова» або будь-яким іншим особам, які діють за його дорученням, на підставі правочинів або в його інтересах передавати у користування третіх осіб (суборенда, застава, відчуження) земельні ділянки, що знаходяться в межах Синюшино-Брідської сільської територіальної громади Первомайського району Миколаївської області, згідно з переліком, наведеним в резолютивній частині ухвали.
4. За висновками суду першої інстанції, з наведених у заяві про забезпечення позову обставин та наданих доказів у її обґрунтування вбачається, що заява ТОВ «Південь Агро Інвест» підлягає задоволенню у визначений заявником спосіб, оскільки невжиття запропонованих ним заходів може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звертається до суду.
5. Постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 07.07.2026 ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 28.05.2026 скасовано частково. Заяву ТОВ «Південь Агро Інвест» про забезпечення позову до подання позовної заяви, - задоволено частково, викладено резолютивну частину ухвали в наступній редакції: «1. Заяву ТОВ «Південь Агро Інвест» б/н від 26.05.2026 (вхід. № 7796/26 від 26.05.2026) про забезпечення позову до подання позовної заяви, - задовольнити частково. 2. Заборонити ТОВ ВК «Агро-Нова» або будь-яким іншим особам, які діють за його дорученням, на підставі правочинів або в його інтересах передавати у користування третіх осіб (суборенда, застава, відчуження) земельні ділянки, що знаходяться в межах Синюшино-Брідської сільської територіальної громади Первомайського району Миколаївської області,» згідно з переліком, наведеним в резолютивній частині постанови.
6. Суд апеляційної інстанції зазначив, що заявлений захід забезпечення позову про накладання арешту на грошові кошти відповідача в межах суми позову не відповідає нормам чинного процесуального законодавства України, а тому підстави для його застосування в даному випадку відсутні. А застосований судом першої інстанції захід забезпечення позову у вигляді заборони ТОВ ВК «Агро-Нова» або будь-яким іншим особам, які діють за його дорученням, на підставі правочинів або в його інтересах використовувати, у тому числі здійснювати обробіток, вносити добрива, збирати врожай пшениці, перевозити врожай пшениці або відчужувати врожай пшениці, котрий росте на спірних земельних ділянках, що знаходяться в межах Синюшино-Брідської сільської територіальної громади Первомайського району Миколаївської області, є надмірним та таким, що не відповідає принципу співмірності. Фактично зазначений захід повністю позбавляє відповідача можливості користуватися земельною ділянкою та реалізовувати свої права, що випливають із договору про використання та обробіток земельних ділянок. Колегія суддів зауважила, що така заборона носить всеохоплюючий характер та фактично означає повне припинення господарської діяльності відповідача щодо спірних земельних ділянок на невизначений строк - до вирішення спору по суті.
7. Апеляційний господарський суд виснував, що інтереси та доводи позивача щодо можливого ускладнення виконання рішення суду у разі задоволення позову є належним чином забезпеченими шляхом заборони ТОВ ВК «Агро-Нова» або будь-яким іншим особам, які діють за його дорученням, на підставі правочинів або в його інтересах передавати у користування третіх осіб (суборенда, застава, відчуження) земельні ділянки, що знаходяться в межах Синюшино-Брідської сільської територіальної громади Первомайського району Миколаївської області, у зв`язку з чим підстави для застосування інших заходів забезпечення позову - відсутні.
Касаційна скарга 
8. Не погодившись із судовим рішенням суду апеляційної інстанції, ТОВ «Південь Агро Інвест» звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.07.2026 в частині часткового задоволення апеляційної скарги ТОВ ВК «Агро-Нова», ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 28.05.2026 залишити в силі.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Узагальнені доводи касаційної скарги
9. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
10. Обґрунтовуючи подану касаційну скаргу, відповідач зазначає, що в оскаржуваній постанові суду апеляційної інстанції застосовано норму права (статтю 137 ГПК України) без урахування правових висновків щодо її застосування у подібних правовідносинах, що викладені у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 по справі № 905/448/22; постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18; постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.07.2024 у справі № 916/143/24.
11. Зі змісту касаційної скарги відповідача вбачається, що процитовані ним висновки із вказаних постанов Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду стосуються відсутності необхідності надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном), а також того, що умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.
12. Крім того, скаржник зазначає, що апеляційним господарським судом не дослідив вже отримані (зібрані) судом першої інстанції докази та необґрунтовано відхилив клопотання представника позивача про поновлення процесуального строку для вчинення процесуальної дії щодо залучення додаткових доказів та надання додаткових пояснень.
Позиція інших учасників справи 
13. У межах встановленого Верховним Судом строку відповідач - ТОВ ВК «Агро-Нова», подав відзив на касаційну скаргу ТОВ «Південь Агро Інвест», у якому просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову апеляційного господарського суду без змін.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів скаржника і висновків суду апеляційної інстанції
14. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 300 ГПК України).
15. Дослідивши наведені у касаційній скарзі ТОВ «Південь Агро Інвест» доводи та перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при ухваленні оскаржуваної постанови, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга ТОВ «Південь Агро Інвест» не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
16. Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.
17. Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 ГПК України, згідно з приписами якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
18. Відповідно до частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб (пункт 1), забороною відповідачу вчиняти певні дії (пункт 2), забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання (пункт 4).
19. Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у випадку задоволення позову. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 01.05.2023 у справі № 914/257/23, від 06.03.2023 у справі № 916/2239/22, від 21.03.2024 у справі № 910/15328/23.
20. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.
21. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17, постанові Верховного Суду від 21.03.2024 у справі № 910/15328/23.
22. При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
23. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11.07.2024 у справі № 925/1459/23, від 06.06.2024 у справі № 910/17599/23, від 24.05.2023 у справі № 906/1162/22, від 29.06.2023 у справі № 925/1316/22.
24. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, із вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.
25. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.
26. Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11.07.2024 у справі № 925/1459/23, від 06.06.2024 у справі № 910/17599/23, від 21.03.2024 у справі № 910/15328/23, від 13.12.2023 у справі № 921/290/23.
27. При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані на обґрунтування заяви докази, та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.10.2023 у справі №922/1583/23, на яку посилається скаржник, від 28.07.2021 у справі №914/2072/20.
28. При цьому під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті, та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справі № 910/15328/23, від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20.
29. Водночас колегія суддів зазначає, що заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає оцінку співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
30. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справі № 910/15328/23, від 16.11.2023 у справі № 921/333/23, від 13.07.2022 у справі № 904/4710/21.
31. Верховний Суд також зазначає, що обранням належного, такого, що відповідає предмету спору, заходу забезпечення позову забезпечується дотримання принципу співмірності виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13.12.2023 у справі №921/290/23, від 29.06.2023 у справі № 925/1316/22, від 24.05.2023 у справі № 906/1162/22.
32. При цьому Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 дійшла висновку про те, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.
33. Ключовим, за висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.
34. У постанові від 19.12.2024 у справі № 910/6192/24 Верховний Суд дійшов висновку про те, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору. Сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.
35. Колегія суддів зазначає, що у немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Подібний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, на яку посилається скаржник.
36. Предметом позову у даній справі є вимоги щодо витребування із незаконного володіння земельних ділянок та зобов`язання не чинити перешкоду у їх володінні та користуванні, а також стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди та звернення стягнення на врожай озимої пшениці в рахунок погашення збитків. З метою ефективного захисту та поновлення своїх прав у разі задоволення цього позову, позивач подав відповідну заяву про вжиття заходів забезпечення позову до місцевого суду, яка судом була частко задоволена.
37. Проте, суд апеляційної інстанції частково скасував ухвалу місцевого господарського суду виснувавши, що вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на грошові кошти відповідача в межах суми позову; заборони відповідачу або будь-яким іншим особам, які діють за його дорученням, на підставі правочинів або в його інтересах використовувати, у тому числі здійснювати обробіток, вносити добрива, збирати врожай пшениці, перевозити врожай пшениці або відчужувати врожай пшениці, котрий росте на спірних земельних ділянках, не відповідають вимогам щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із предметом позову.
38. Апеляційний суд виснував, що у спірних правовідносинах інтереси та доводи позивача щодо можливого ускладнення виконання рішення суду у разі задоволення позову є належним чином забезпеченими шляхом заборони ТОВ ВК «Агро-Нова» або будь-яким іншим особам, які діють за його дорученням, на підставі правочинів або в його інтересах передавати у користування третіх осіб (суборенда, застава, відчуження) земельні ділянки, що знаходяться в межах Синюшино-Брідської сільської територіальної громади Первомайського району Миколаївської області, оскільки за відсутності таких вжитих заходів забезпечення позову до прийняття рішення відповідач матиме можливість розпорядитись спірними земельними ділянками, зокрема, передати у користування третіх осіб (суборенда, застава, відчуження) земельні ділянки, що знаходяться в межах Синюшино-Брідської сільської територіальної громади Первомайського району Миколаївської області, що в подальшому, у разі задоволення позову, істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду, оскільки в результаті відповідних дій з земельними ділянками позивач не зможе захистити та поновити свої права в межах одного судового провадження без нових звернень до суду.
39. Крім того, за висновком апеляційного господарського суду, безконтрольне розширення кола осіб, прав і інтересів яких стосується вирішення цього спору, та/або передача майнових прав на спірні земельні ділянки іншим особам, які не беруть участь у судовому процесі, ускладнить виконання рішення у разі його прийняття на користь позивача. Отже, в даному випадку означений захід забезпечення позову має на меті, також запобігти невиправданому розширенню кола осіб, прав та інтересів яких стосуватиметься судове рішення.
40. Таким чином, за мотивованим висновком апеляційного господарського суду, підстави для застосування інших заходів забезпечення позову - відсутні.
41. Одночасно з установлених судами обставин убачається дотримання у даному випадку принципу збалансованості інтересів сторін та співмірності застосованого заходу забезпечення позову із заявленими вимогами.
42. З огляду на все вище зазначене, обраний захід забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу або будь-яким іншим особам, які діють за його дорученням, на підставі правочинів або в його інтересах передавати у користування третіх осіб (суборенда, застава, відчуження) земельні ділянки не призводить до невиправданого чи надмірного обмеження прав ТОВ ВК «Агро-Нова», водночас забезпечує реальну спроможність виконання судового рішення у разі задоволення позову, а також запобігає виникненню імовірних утруднень його виконання або ризику невиконання рішення господарського суду у випадку невжиття таких забезпечувальних заходів.
43. У постанові Верховного Суду від 09.09.2022 у справі № 904/7630/21 висловлено позицію про те, що під час вирішення питання щодо вжиття заходів із забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.
44. За наведених обставин Верховний Суд зазначає, що суд апеляційної інстанцій дійшов правильного висновку про часткове задоволення заяви позивача про забезпечення позову шляхом заборони ТОВ ВК «Агро-Нова» або будь-яким іншим особам, які діють за його дорученням, на підставі правочинів або в його інтересах передавати у користування третіх осіб (суборенда, застава, відчуження) земельні ділянки. 
45. Колегія суддів Верховного Суду констатує, що у поданій касаційній скарзі, ТОВ ВК «Агро-Нова» означених висновків суду апеляційної інстанції жодним чином не спростовує, а лише висловлює свою незгоду з ними.
46. Посилання ж скаржника на неправильне застосування судом апеляційної інстанції частини четвертої статті 137 ГПК України без врахування правових висновків, викладених в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 по справі № 905/448/22; постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18; постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.07.2024 у справі № 916/143/24 є декларативними та необґрунтованими, оскільки цитування скаржником правових позицій із постанов Верховного Суду з їх протилежним тлумаченням на власну користь не свідчить про порушення чи неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права, застосованих з урахуванням дослідження та оцінки судом, належних і допустимих доказів у даній справі.
47. У контексті спірних правовідносин, Верховний Суд звертається до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 22.03.2023 у справі № 154/3029/14-ц, від 13.05.2026 у справі № 456/252/22 відповідно до яких правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ. З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин і надавати оцінку релевантності та необхідності застосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду в кожній конкретній справі.
48. Верховний Суд зазначає, що неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, зокрема, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі.
49. З огляду на викладене в пункті 47 цієї постанови, Верховний Суд не вбачає неузгодженості застосування норм процесуального права судами попередніх інстанцій в оскаржуваних рішеннях із їх застосуванням Верховним Судом у зазначених скаржником постановах від 03.03.2023 по справі №905/448/22, від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, від 08.07.2024 у справі №916/143/24.
50. З аналогічних підстав, зазначених в пункті 49 цієї постанови, не заслуговують на увагу і посилання скаржника на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22, від 07.04.2023 у справі № 910/8671/22, від 20.04.2023 у справі № 914/3316/22, від 27.04.2023 у справі № 916/3686/22, від 09.06.2023 у справі № 37з-23, від 11.12.2023 у справі № 904/1934/23.
51. Крім того, із оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції слідує, що ним оцінювався баланс інтересів сторін справи у контексті застосування відповідних заходів забезпечення позову та надавалась оцінка змісту ухвали місцевого господарського суду про їх застосування у тому числі з огляду на доводи заявника щодо необхідності їх вжиття.
52. Натомість аргументи позивача щодо протилежного фактично зводяться до спонукання здійснення переоцінки цих обставин і зроблених апеляційним господарським судом висновків та стосуються вирішення спору, що виник між сторонами цієї справи, по суті, а тому в силу вимог статті 300 ГПК України та при здійснення касаційного перегляду постанови суду апеляційної інстанції, якою відмовлено у застосуванні заходів забезпечення позову, відповідні аргументи не можуть бути перевірені Верховним Судом.
53. Також колегія судів відхиляє посилання ТОВ «Південь Агро Інвест» на необґрунтовану відмову суду апеляційної інстанції у клопотанні про поновлення процесуального строку для вчинення процесуальної дії щодо залучення додаткових доказів та надання додаткових пояснень, оскільки зазначене клопотання представника позивача мотивовано відхилено з підстав його необґрунтованості, про що детально зазначено в постанові апеляційного господарського суду від 07.07.2026, натомість доводи касаційної скарги в цій частині фактично полягають у висловленні незгоди позивача з результатами розгляду його клопотання, не обґрунтовують та не підтверджують порушення норм процесуального права, якими це врегульовано.
54. Крім того, підлягають відхиленню як такі, що також зводяться до необхідності переоцінки доказів та обставин, і аргументи скаржника щодо порушення норм процесуального права в контексті повноти оцінки доказів.
55. Інші аргументи, твердження та заперечення, наведені у касаційній скарзі позивача, полягають у висловлені незгоди із оскаржуваним судовим рішенням та трактуванні фактичних обставин, що склалися, на власну користь, а отже не є належним обґрунтуванням передбаченої у цьому випадку процесуальним законодавством підстави касаційного оскарження і тому так само не досліджуються Верховним Судом.
56. При цьому Верховний Суд звертається до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформульованої, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01), «Проніна проти України» (заява № 63566/00) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04) та згідно з якою принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), серія A. 303-A).
57. З урахуванням наведеного, Верховний суд не вважає за необхідне надавати детальну відповідь на кожен аргумент касаційної скарги позивача та доходить висновку, що при апеляційному перегляді судом апеляційної інстанції проаналізовано всі суттєві аргументи сторін, що у даному випадку мали значення при вирішенні питання щодо застосування відповідних заходів забезпечення позову. 
58. Водночас саме по собі зазначення ТОВ «Південь Агро Інвест» у касаційній скарзі про порушення чи неправильне застосування апеляційним господарським судом певних правових норм, без наведення належного обґрунтування цьому, не є підставою для зміни чи скасування ухваленого ним судового рішення. 
59. Таким чином, передбачена процесуальним законодавством підстава касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції у даному випадку не знайшла свого підтвердження.
60. З урахуванням наведеного, доводи касаційної скарги ТОВ «Південь Агро Інвест» колегією суддів визнаються не обґрунтованими.
61. Доводи поданого ТОВ ВК «Агро-Нова» відзиву на касаційну скаргу Прокурора ураховуються Верховним Судом у тій мірі, що відповідає викладеному у цій постанові.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
62. Згідно із пунктом 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
63. За змістом статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
64. Таким чином, за результатами касаційного перегляду, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга ТОВ «Південь Агро Інвест» не підлягає задоволенню, а ухвалену у цій справі, оскаржувану постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.07.2026 в оскаржуваній частині слід залишити без змін.
Розподіл судових витрат
65. Оскільки Верховний Суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін судове рішення, що оскаржувалось, відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» залишити без задоволення.
2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.07.2026 у справі № 915/612/26 в оскаржуваній частині залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

С. К. Могил