ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний номер справи: 504/2871/25 Головуючий в І інстанції: Рядча Т.І.
Номер провадження: 22-ц/819/1097/26 Доповідач: Майданік В.В.

П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року       м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Майданіка В.В.,
суддів: Воронцової Л.П.,
Склярської І.В.,
секретар Середюк О.О., 

учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ;
відповідач – ОСОБА_2 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Гапіної Наталії Вікторівни, яка діє від імені ОСОБА_2 , на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 11 травня 2026 року, ухвалене у складі судді Рядчої Т.І., дата складення повного рішення – не зазначено, у справі за позовом адвоката Панасюка Олега Миколайовича, який діє від імені ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, 

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позовної заяви, оскаржуваного судового рішення та апеляційної скарги 

У липні 2025 року адвокат Панасюк Олег Миколайович, який діє від імені ОСОБА_1 , звернувся до Доброславського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у якому просив стягнути з відповідача на користь позивача 174 915,26 грн матеріальної шкоди, 20 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, 6 000,00 грн витрат на проведення експертного дослідження, 25 000,00 грн витрат на правничу допомогу, а також 2 422,40 грн судового збору. 

Позов обґрунтований наступним.
05.04.2025 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки "AUDI S5", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу марки "HYUNDAI SONATA", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . В результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.
Згідно постанови Київського районного суду м.Одеси від 08.05.2025 винним у вказаному ДТП визнано водія марки "AUDI S5", д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 .
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки "AUDI S5", д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в ПАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" за полісом №ЕР-221666717 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, 160 000 грн, франшиза – 3200 грн.
Згідно висновку судового експерта Хоменка В.В. №2005Д/25 від 17.06.2025 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки "HYUNDAI SONATA", д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження 05.04.2025 у результаті ДТП становить 587 245,78 грн, ринкова вартість автомобіля у непошкодженому стані – 532 907,00 грн, розмір матеріального збитку – 532 907,00 грн, ринкова вартість автомобіля у пошкодженому стані становить 201 191,74 грн. 
За проведення транспортно-товарознавчої експертизи позивачем сплачено 6000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №5140211742995155 від 20.05.2025. 
Згідно п.30.2 ст.30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо транспортний засіб вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Матеріальний збиток, завданий позивачу, складає 331 715,26 грн (532 907,00 грн – 201 191,74 грн), з яких 165 800,00 грн позивачу відшкодовано страховиком 09.07.2025. Різниця між сумою страхового відшкодування та сумою завданого збитку становить 174 915,26 грн, яка підлягає стягненню з винної особи.
Крім цього, діями відповідача ОСОБА_1 завдано моральної шкоди, яку останній оцінює в розмірі 20 000,00 грн. 

Ухвалою судді Доброславського районного суду Одеської області від 06 вересня 2025 року матеріали вказаної позовної заяви було передано за територіальною підсудністю до Херсонського міського суду Херсонської області.

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 05.01.2026 року було відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Представник відповідача адвокат Гапіна Наталія Вікторівна надала до суду відзив, в якому просила відмовити в позові повністю з огляду на наступне. 
Так, висновок експерта №2005Д/25 від 17.06.2025 вважає недопустимим доказом, оскільки відповідача не повідомляли про проведення огляду транспортного засобу експертом. 
Також, у висновку не зазначено місце розташування автомобіля, розміри пошкодження та обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт. 
У зв`язку з тим, що наданий позивачем висновок експерта є недопустимим доказом, вважає за необхідне покласти витрати з оплати послуг експерта в сумі 6000 грн на позивача. 
Крім того, зазначила, що у своєму позові позивач жодними доказами не підтвердив характер та обсяг моральних та душевних страждань, начебто завданих йому. Не доведено в чому саме полягає завдана моральна шкода, з яких міркувань виходив позивач, визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 20 000 грн, та якими доказами це підтверджується. 
Вважає, що заявлені вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 25 000 грн є необґрунтованими та непропорційними до предмета спора.

Представником позивача адвокатом О. Панасюком до суду надана відповідь на відзив, в якій останній зазначив, що сума збитку встановлена на підставі Звіту про встановлення вартості матеріального збитку, виконаного фахівцем – експертом з відповідними повноваженнями, а тому відповідно відсутність відповідача при огляді пошкодженого транспортного засобу жодним чином не впливає на визначення розміру страхового відшкодування та не може бути підставою відмови у задоволенні позову. Позивачем надано як доказ такий висновок, а відповідачем не наведено жодного об`єктивного доказу, що цей висновок експерта викликає сумнів. Заподіювач шкоди обізнаний, що був учасником ДТП, визнаний винним у порушені ПДР, повідомлений про врегулювання даного випадку та проведення експертного дослідження пошкодженого транспортного засобу. У даному випадку, для огляду пошкодженого транспортного засобу експертом у можливий спосіб вживалися заходи щодо запрошення заподіювача шкоди на огляд пошкодженого транспортного засобу. Між тим, неприбуття відповідача жодним чином не вплинуло на результати дослідження (зворотнього не доведено). Тотальне знищення неправомірними діями відповідача об`єкту права власності – рухомого майна, що належить позивачу – порушення права власності, пережитий позивачем нервовий стрес під час та після ДТП, зміна сталого образу життя призвело до моральних страждань позивача. З 05 квітня 2025 року відповідач фактично позбавив позивача можливості користуватися та розпоряджатися належним йому рухомим майном – автомобілем. Дії відповідача призвели до необхідності додаткових витрат часу та коштів позивача для захисту своїх інтересів.

В судове засідання представник позивача адвокат О. Панасюк не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав свої повноваження представнику – адвокату Гапіній Н.В., яка надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд розглянув справу за відсутності її учасників.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11 травня 2026 року було відмовлено в клопотанні представника відповідача про залишення позову без руху та призначення по справі судової транспортно-товарознавчої експертизи. 

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 11 травня 2026 року позов було задоволено частково. Суд вирішив:
--- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 183 915,26 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 3 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди;
--- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 216,50 сплаченого судового збору;
--- в іншій частині позову відмовити.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що постановою Київського районного суду м. Одеси від 08.05.2025 року, яка набрала законної сили 20.05.2025 року, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та призначено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. 
Також суд враховував, що згідно висновку судового експерта Хоменка В.В. №2005Д/25 від 17.06.2025 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки "HYUNDAI SONATA", д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження 05.04.2025 у результаті ДТП становить 587 245,78 грн, ринкова вартість зазначеного автомобіля на дату пошкодження у непошкодженому стані – 532 907,00 грн, розмір матеріальних збитків, нанесених власнику автомобіля марки "HYUNDAI SONATA", д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП від 05.04.2025 – 532 907,00 грн, ринкова вартість автомобіля у пошкодженому стані на дату проведення оцінки становить 201 191,74 грн. Отже, на думку суду, розмір матеріальних збитків складає 331 715,26 грн (532 907,00 грн – 201 191,74 грн).
Також суд виходив з того, що за проведення транспортно-товарознавчої експертизи позивачем сплачено 6 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №5140211742995155 від 20.05.2025.
Також суд враховував, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" за полісом №ЕР-221666717 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, 160 000 грн, франшиза – 3200 грн. При цьому, враховував суд, згідно листа про прийняття рішення ПАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" від 09.07.2025 належна сума страхового відшкодування складає 156 800,00 грн, яка була сплачена позивачу, що підтверджується випискою по рахунку від 10.07.2025. На думку суду, враховуючи, що саме з вини відповідача сталася ДТП, в результаті якої належний позивачу транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень, різниця між сумою страхового відшкодування та сумою завданого збитку, яка становить 174 915,26 грн (331 715,26 грн – 156 800,00 грн), підлягає стягненню з ОСОБА_2 . 
При цьому суд зазначив, що відповідачем не наведено жодного доказу, що висновок експерта є недопустимим доказом та викликає сумнів. Адже, як зазначив суд, даний висновок відповідає вимогам ст.102 ЦПК України, а саме дослідження виконано з дотриманням вимог "Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів", затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за N 1074/8395.
Також суд враховував, що для огляду пошкодженого транспортного засобу експертом у можливий спосіб вживалися заходи щодо запрошення заподіювача шкоди на огляд пошкодженого транспортного засобу. Між тим, неприбуття відповідача жодним чином не вплинуло на результати дослідження.
Також суд враховував, що позивач у позові просив стягнути витрати на проведення експертного дослідження у сумі 6 000 грн з відповідача. Натомість, зазначив суд, відповідно до ч.4 ст. 28 Закону страховик (МТСБУ) разом із здійсненням страхової (регламентної) виплати у зв`язку із знищенням транспортного засобу зобов`язаний відшкодувати документально підтверджені витрати потерпілої особи на оплату послуг суб`єкта професійної оціночної діяльності, оцінювача, судового експерта, у разі якщо потерпіла особа обрала їх самостійно для визначення розміру вартості відновлювального ремонту, у випадку, передбаченому абзацом четвертим частини четвертої статті 31 цього Закону. Тому, враховуючи, що страховиком здійснена страхова виплата в межах максимального ліміту, суд вважав за потрібне збільшити суму матеріального збитку на ці витрати, стягнувши їх з відповідача.
Щодо стягнення моральної шкоди суд враховував пояснення позивача про те, що спричинення механічних пошкоджень транспортного засобу потягло для нього негативні наслідки, пов`язані з неможливістю користуватися ним. Він вимушений був протягом певного часу змінити свій звичний спосіб життя та пересування, докладати додаткові зусилля для організації життя у зв`язку з пошкодженням його автомобіля, внаслідок чого йому завдано втрат немайнового характеру. Відтак, вважав суд, оскільки права позивача були порушені, то, визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, слід враховувати обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнав ОСОБА_1 , характер немайнових втрат, а тому суд дійшов висновку, що справедливою сумою компенсації моральних страждань є 3 000 грн.
Щодо розподілу судових витрат суд керувався ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України та враховував, що позивач за подачу позову до суду сплатив 2422,40 грн, які підлягають частковому задоволенню в сумі 2 216,50 (оскільки позов задоволено на 91,5%).

На вказане рішення адвокат Гапіна Наталія Вікторівна, яка діє від імені ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, в якій просить його у частині задоволених позовних вимог (стягнення матеріальної шкоди 183 915,26 грн, моральної шкоди 3 000,00 грн та судового збору 2 216,50 грн) скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Також вона просить призначити у справі судову транспортно-товарознавчу експертизу, на вирішення якої поставити питання: 
--- Яка вартість відновлюваного ремонту колісного транспортного засобу HUNDAI SONATA, р.н. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП від 05.04.2025 року?
--- Яка ринкова вартість колісного транспортного засобу HUNDAI SONATA, р.н. НОМЕР_2 станом на 05.04.2025 року у непошкодженому стані?
--- Який розмір матеріальних збитків, нанесених власнику колісного транспортного засобу HUNDAI SONATA, р.н. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП від 05.04.2025 року?
--- Яка ринкова вартість колісного транспортного засобу HUNDAI SONATA, р.н. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 05.04.2025 року станом на дату проведення експертизи? 
Проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи просила доручити судовому експерту Херсонської торгово-промислової палати, а у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області (вул. Потьомкінська, 41, м. Миколаїв, 54001) – ОСОБА_3 (свідоцтво Міністерства юстиції України № 541 від 28.09.2001 року, згідно з наказом Міністерства юстиції України від 10.12.2024 № 3565/5 свідоцтво є безстроковим). 
При цьому вона послалася на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Зокрема вказала, що суд поклав в основу рішення єдиний доказ, а саме висновок судового експерта № 2005Д/25 від 17.06.2025, який є недопустимим і недостовірним, безпідставно відхиливши заперечення відповідача. Адже, вказав, висновок отриманий і складений із порушенням установленого законом порядку. Так, зазначив, в порушення п.8.7. Методики, вимоги якої згідно п.1.3. є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, у дослідницькій частині висновку № 2005Д/25 відсутні конкретні відомості, а саме не наведено місць розташування та розмірів пошкоджень, відсутнє обґрунтування обраних засобів і обсягу відновлювальних робіт. Також, вказала, огляд КТЗ проведено без повідомлення та участі відповідача, адже відповідач ОСОБА_2 факт отримання ним відповідного повідомлення у "Viber" чи в будь-який інший спосіб заперечує. Крім того, зазначила, перелік пошкоджень, врахованих експертом, не узгоджується з первинними документами та змінювався у часі.
Скаржник, ставлячи питання про призначення у справі судової транспортно-товарознавчої експертизи, зазначила про безпідставну відмова судом у призначенні судової експертизи.
Також зазначила, що суд не прийняв до уваги того, що стягнута сума матеріальної шкоди не відповідає ні позовним вимогам, ні мотивувальній частині рішення (вихід за межі позовних вимог та неузгодженість розрахунку). Адже, вказала, позивач заявив до стягнення матеріальну шкоду в розмірі 174 915,26 грн, оскаржуваним же рішенням стягнуто матеріальну шкоду 183 915,26 грн, тобто на 9 000,00 грн більше, ніж було заявлено. Навіть за підходу суду (збільшення суми матеріального збитку на 6 000,00 грн витрат на дослідження) сума матеріальної шкоди становила б 180 915,26 грн (174 915,26 + 6 000,00), тоді як стягнуто 183 915,26 грн. Походження різниці у 3 000,00 грн рішення не пояснює, що є порушенням вимог ст.263, 264 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості судового рішення. При цьому вказала, що покладення на відповідача 6 000,00 грн витрат на експертне дослідження суперечить нормі закону, на яку послався сам суд. Адже, зазначила, жодна норма не передбачає переходу обов`язку страховика з відшкодування витрат на оцінку на заподіювача шкоди у разі вичерпання ліміту. Також з приводу вказаних 6 000,00 грн витрат на експертне дослідження зазначила, що витрати на проведення дослідження не є складовою майнової шкоди у розумінні ст.1166 ЦК України, завданої безпосередньо діями відповідача, а є витратами, пов`язаними з розглядом справи (ст.133, 139 ЦПК України). А тому, вважає, перекваліфікація судом цих витрат у "матеріальну шкоду" є неправильним застосуванням норм матеріального права і одночасно призвела до виходу за межі позовних вимог (позивач заявляв ці 6 000,00 грн окремо – як витрати, а не як шкоду).
Також вказала, що рішення містить і внутрішню суперечність щодо суми страхового відшкодування: на стор. 1 зазначено 165 800,00 грн, а на стор. 4 – 156 800,00 грн. Така розбіжність, на думку скаржника, унеможливлює перевірку правильності здійсненого судом розрахунку.
Також зазначила, що моральну шкоду стягнуто за відсутності будь-яких доказів та за хибно встановлених обставин. Адже, вказала, стягуючи 3 000,00 грн, суд послався виключно на твердження самого позивача про зміну звичного способу життя та неможливість користуватися автомобілем, не пославшись на жоден доказ характеру й обсягу моральних страждань. Надана самим позивачем постанова від 08.05.2025 у справі № 947/13170/25, що набрала законної сили, в описовій частині містить встановлену обставину: "у судове засідання ОСОБА_2 з`явився… свою вину визнав, у скоєному правопорушенні розкаявся".

Отже, рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог (стягнення матеріальної шкоди 183 915,26 грн, моральної шкоди 3 000,00 грн та судового збору 2 216,50 грн) і не оскаржується в решті.

У відзиві адвокат Панасюк Олег Миколайович, який діє від імені ОСОБА_1 , просить вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
При цьому вказав, що апелянтом не зазначається, яких ще доказів не вистачає на встановлення розміру матеріального збитку за наявності висновку судового експерта № 2005Д/25 від 17.06.2025 року, який ним без конкретизації та фахового аналізу безпідставно звинувачується в тому, що він отриманий і складений із порушенням установленого законом порядку. Зазначив, що товарознавче дослідження проведено судовим експертом Хоменком В.В., який має вищу освіту, кваліфікацію оцінювача за напрямом – Оцінка об`єктів у матеріальній формі та спеціалізаціями в межах напряму 1.3 Оцінка дорожніх транспортних засобів, відповідне кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, свідоцтво про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів, сертифікат суб`єкта оціночної діяльності. Також вказав, що вказане експертне дослідження виконано у відповідності до норм та правил Методики та відповідає вимогам ст.102 ЦПК України.
З приводу посилань на проведення експертизи за відсутності заподіювача шкоди (його представника) вказав, що для огляду пошкодженого транспортного засобу експертом у можливий спосіб вживалися заходи щодо запрошення заподіювача шкоди на огляд пошкодженого транспортного засобу. Між тим, не прибуття відповідача жодним чином не вплинуло на результати дослідження (зворотнього не доведено). При цьому, сума збитку встановлена на підставі Звіту про встановлення вартості матеріального збитку, виконаного фахівцем – експертом з відповідними повноваженнями, а тому відповідно відсутність відповідача при огляді пошкодженого транспортного засобу жодним чином не впливає на визначення розміру страхового відшкодування та не може бути підставою відмови у задоволенні позову.
Позивачем надано як доказ такий висновок, а відповідачем не наведено жодного об`єктивного доказу, що цей висновок експерта викликає сумнів. У даному випадку автотоварознавча експертиза проведена з метою визначення ринкової вартості транспортного засобу, величини матеріального збитку власнику авто внаслідок ДТП, утилізаційної вартості транспортного засобу (вартість залишків) та вартості і номенклатури ремонтно-відновлювальних робіт. Для цього, експертом проведено огляд транспортного засобу, для його ідентифікації, фактичного технічного стану, визначення характеру та обсягу пошкоджень про що складено відповідні документи із фото фіксацією.
Також вказав, що відповідачем у своєму клопотанні не наведено жодного обґрунтування, що подана позивачем експертиза є неповною або неясною, висновок експерта суперечить матеріалам справи або викликає сумнів в його правильності. 
Апелянтом зазначається, що "позивачем жодним доказом не підтверджено характер та обсяг моральних та душевних страждань, завданих позивачу". Наглядним доказом такого роду шкоди є тотальне знищення неправомірними діями відповідача об`єкту права власності – рухомого майна, що належить позивачу порушення права власності, пережитий позивачем нервовий стрес під час та після ДТП, зміна сталого образу життя. З 05 квітня 2025 року відповідач фактично позбавив позивач можливості користуватися та розпоряджатися належним йому рухомим майном – автомобілем. Дії відповідача призвели до необхідності додаткових витрат часу та коштів позивача для захисту своїх інтересів.
Вважає, що відповідачем не наведено жодного об`єктивного факту (доказу), який має істотне значення для правильного вирішення справи, як то спростування самого факту ДТП, винуватості, експертне визначення суми матеріального збитку, самостійне відшкодування збитку, тощо. Судом першої інстанції неупереджено, законно та обґрунтовано ухвалено рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Справу було призначено до апеляційного розгляду на 13.07.2026 року о 09:00 годині, однак учасники справи, які до суду не з`явилися й про причини неявки суд не повідомили, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. У зв`язку з цим апеляційний суд вважає причину неявки в судове засідання вказаних осіб неповажною, вважає, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи, а тому ухвалив розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає на наступних підставах.

Фактичні обставини, встановлені судом

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

05.04.2025 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки "AUDI S5", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу марки "HYUNDAI SONATA", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . В результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. 

Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля "HYUNDAI SONATA", д.н.з. НОМЕР_2 , є позивач ОСОБА_1 .

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки "AUDI S5", д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в ПАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" за полісом №ЕР-221666717 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, 160 000 грн, франшиза – 3 200 грн.

Згідно листа про прийняття рішення ПАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" від 09.07.2025 належна сума страхового відшкодування складає 156 800,00 грн, яка була сплачена позивачу, що підтверджується випискою по рахунку від 10.07.2025 року.

Згідно постанови Київського районного суду м. Одеси від 08.05.2025 у справі № 947/13170/25 05.04.2025 року о 17:00 годин на вул. Львівська, 28 в м. Одесі, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки "AUDI S5", д.н.з. НОМЕР_1 , порушив вимоги п.8.7.3 ПДР виїхав на нерегульоване перехрестя з вул. Львівська на вул. Дачна на заборонений червоний сигнал світлофору та скоїв зіткнення з автомобілем марки "HYUNDAI SONATA", д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по вул. Львівській на зелений сигнал світлофора. В результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та призначено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. 

Зазначена постанова набрала законної сили 20.05.2025 року й оприлюднена в ЄДРСР. 

Згідно висновку судового експерта Хоменка В.В. №2005Д/25 від 17.06.2025 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки "HYUNDAI SONATA", д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження 05.04.2025 у результаті ДТП становить 587 245,78 грн, ринкова вартість зазначеного автомобіля на дату пошкодження у непошкодженому стані – 532 907,00 грн, розмір матеріальних збитків, нанесених власнику автомобіля марки "HYUNDAI SONATA", д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП від 05.04.2025 – 532 907,00 грн, ринкова вартість автомобіля у пошкодженому стані на дату проведення оцінки становить 201 191,74 грн.

За проведення транспортно-товарознавчої експертизи позивачем сплачено 6 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №5140211742995155 від 20.05.2025. 

Нормативно-правове обґрунтування та позиція суду апеляційної інстанції

Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 

Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п.1 ч.2 ст.22 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За положеннями ст.1187 ЦК України ("Відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки"): 
--- джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (частина 1); 
--- шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2).

Згідно з п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України ("Відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки") шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, тобто завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом.

Згідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Апеляційний суд враховує, що правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачений такий обов`язок.

З 01 січня 2025 року введено в дію, крім деяких положень, а набрав чинності з 20.06.2024 року Закон України від 21.05.2024 року № 3720-IX "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Згідно з ч.1 ст.18 вказаного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 вказаного Закону у разі заподіяння внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди майну потерпілої особи такій особі відшкодовуються матеріальні збитки, пов`язані, зокрема з пошкодженням чи знищенням транспортного засобу потерпілої особи.

Згідно з приписами ст.28 вказаного Закону:
--- транспортний засіб вважається знищеним, якщо вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість транспортного засобу станом на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (частина 1);
--- якщо транспортний засіб вважається знищеним внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, страхова (регламентна) виплата розраховується як сума:
матеріальних збитків, що визначаються як різниця між ринковою вартістю транспортного засобу на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та після пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди;
документально підтверджених витрат, пов`язаних з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання потерпілої особи або до місця стоянки такого транспортного засобу на території України (частина 2);
--- ринкова вартість транспортного засобу до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди визначається суб`єктом оціночної діяльності, оцінювачем, судовим експертом або страховиком (МТСБУ) відповідно до положень законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні.
Ринкова вартість транспортного засобу після його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди визначається страховиком (МТСБУ) на підставі цінової пропозиції, отриманої щодо заявленого для продажу пошкодженого транспортного засобу на аукціоні з продажу пошкоджених транспортних засобів, у тому числі що проводиться з використанням інформаційно-комунікаційних систем (онлайн-аукціон, торги). За домовленістю між страховиком (МТСБУ) та потерпілою особою вартість транспортного засобу, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, може визначатися страховиком (МТСБУ) відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні (частина 3);
--- страховик (МТСБУ) разом із здійсненням страхової (регламентної) виплати у зв`язку із знищенням транспортного засобу зобов`язаний відшкодувати документально підтверджені витрати потерпілої особи на оплату послуг суб`єкта професійної оціночної діяльності, оцінювача, судового експерта, у разі якщо потерпіла особа обрала їх самостійно для визначення розміру вартості відновлювального ремонту, у випадку, передбаченому абзацом четвертим частини четвертої статті 31 цього Закону (частина 4).

Таким чином, настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначені вище норми матеріального права, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. 

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або вказаним Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить самій суті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (преамбула вказаного Закону № 3720-IX). с

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176 цс18, а також у пізніше прийнятих постановах Верховного Суду, зокрема від 30.10.2019 року у справі №369/8675/16-ц та від 11 грудня 2019 року в справі №286/1643/18 та інших. 

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Щодо відшкодування матеріальної шкоди

Суд першої інстанції повно, всебічно дослідив обставини справи та дав належну оцінку зібраним доказам по справі, а тому прийшов до вірного висновку про те, що розмір матеріальних збитків складає 331 715,26 грн (532 907,00 грн – 201 191,74 грн). 

При цьому суд підставно взяв до уваги висновок судового експерта Хоменка В.В. №2005Д/25 від 17.06.2025, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки "HYUNDAI SONATA", д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження 05.04.2025 у результаті ДТП становить 587 245,78 грн, ринкова вартість зазначеного автомобіля на дату пошкодження у непошкодженому стані – 532 907,00 грн, розмір матеріальних збитків, нанесених власнику автомобіля марки "HYUNDAI SONATA", д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП від 05.04.2025 – 532 907,00 грн, ринкова вартість автомобіля у пошкодженому стані на дату проведення оцінки становить 201 191,74 грн.

Суд підставно врахував, що постановою Київського районного суду м. Одеси від 08.05.2025 року, яка набрала законної сили 20.05.2025 року, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та призначено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

Вказане сторонами не заперечується.

А тому, як правильно зазначив суд, враховуючи, що саме з вини відповідача сталася ДТП, в результаті якої належний позивачу транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень, різниця між сумою страхового відшкодування та сумою завданого збитку, яка становить 174 915,26 грн (331 715,26 грн – 156 800,00 грн), підлягає стягненню з ОСОБА_2 .

При цьому судом першої інстанції у своїй ухвалі від 11.05.2026 року обґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення у справі судової транспортно-товарознавчої експертизи, адже у вказаному клопотанні не наведено обґрунтування, що подана позивачем експертиза є неповною або неясною, висновок експерта суперечить матеріалам справи або викликає сумнів в його правильності. 

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що висновок експерта відповідає вимогам ст.102 ЦПК України, а саме дослідження виконано з дотриманням вимог "Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів", затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за N 1074/8395.

Також суд апеляційної інстанції враховує те, що для огляду пошкодженого транспортного засобу експертом у можливий спосіб вживалися заходи щодо запрошення заподіювача шкоди на огляд пошкодженого транспортного засобу. Неприбуття відповідача не вплинуло на результати дослідження.

Також суд правомірно взяв до уваги те, що за проведення транспортно-товарознавчої експертизи позивачем сплачено 6 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №5140211742995155 від 20.05.2025.

Суд апеляційної інстанції враховує, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" за полісом №ЕР-221666717 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, 160 000 грн, франшиза – 3200 грн. При цьому згідно листа про прийняття рішення ПАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" від 09.07.2025 належна сума страхового відшкодування складає 156 800,00 грн, яка була сплачена позивачу, що підтверджується випискою по рахунку від 10.07.2025. 

На вказане обґрунтовано звернув увагу й суд першої інстанції.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідно до ч.4 ст.28 Закону № 3720-IX та враховуючи, що страховиком здійснена страхова виплата в межах максимального ліміту, витрати на проведення експертного дослідження у сумі 6 000 грн мають бути стягнуті з відповідача. 

Разом з тим, апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції про необхідність збільшення суми матеріального збитку на вказані витрати (витрати на проведення експертного дослідження у сумі 6 000 грн), адже вони є витратами, пов`язаними з розглядом справи (п.2 ч.3 ст.133, ст.139 ЦПК України). Про це підставно зазначено в апеляційній скарзі.

Крім того, суд, стягнувши на відшкодування матеріальної шкоди 183 915,26 грн, не довів вказаний її розмір, не врахував, що належними доказами підтверджений розмір матеріальної шкоди складає саме 174 915,26 грн, саме таку суму і просив стягнути позивач. На це також обґрунтовано зазначено в апеляційній скарзі.

Щодо відшкодування моральної шкоди

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 3 000,00 грн з огляду на те, що спричинення механічних пошкоджень транспортного засобу потягло для позивача негативні наслідки, пов`язані з неможливістю користуватися ним; позивач змушений був протягом певного часу змінити свій звичний спосіб життя та пересування, докладати додаткові зусилля для організації життя у зв`язку з пошкодженням його автомобіля, внаслідок чого йому завдано втрат немайнового характеру. А тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки права позивача були порушені, то, визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, слід враховувати обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнав ОСОБА_1 , характер немайнових втрат, відтак справедливою сумою компенсації моральних страждань є 3 000 грн.

Щодо доводів апеляційної скарги

Інші доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, не підтверджені належним доказами та висновків суду не спростовують. 
Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на неврахування судом того, що висновок судового експерта № 2005Д/25 від 17.06.2025 який є недопустимим і недостовірним. 
При цьому суд апеляційної інстанції враховує те, що, як вже зазначено, вказаний висновок експерта відповідає вимогам ст.102 ЦПК України, а саме дослідження виконано з дотриманням вимог "Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів", затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за N 1074/8395. Для огляду пошкодженого транспортного засобу експертом у можливий спосіб вживалися заходи щодо запрошення заподіювача шкоди на огляд пошкодженого транспортного засобу. Неприбуття відповідача не вплинуло на результати дослідження. Також апеляційний суд звертає увагу й на те, що у відповідному клопотанні відповідача про проведення експертизи не наведено обґрунтування, що подана позивачем експертиза є неповною або неясною, висновок експерта суперечить матеріалам справи або викликає сумнів в його правильності. А тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення у справі судової транспортно-товарознавчої експертизи.
Також слід залишити поза увагою й посилання скаржника на безпідставність стягнення моральної шкоди в сумі 3 000,00 грн. 
При цьому апеляційний суд виходить з того, що висновок суду про стягнення з відповідача на відшкодування моральної шкоди 3 000,00 грн є обґрунтованим з огляду на те, що спричинення механічних пошкоджень транспортного засобу потягло для позивача негативні наслідки, пов`язані з неможливістю користуватися ним; позивач змушений був протягом певного часу змінити свій звичний спосіб життя та пересування, докладати додаткові зусилля для організації життя у зв`язку з пошкодженням його автомобіля, внаслідок чого йому завдано втрат немайнового характеру.
Крім того, як такі, що не впливають на правильність прийнятого рішення та не містять в собі підстав для його скасування, підлягають відхиленню інші доводи апеляційної скарги. 

Висновки суду апеляційної інстанції

Згідно з пунктами 1, 2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1), скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2).

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 

Таким чином, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції, на підставі ч.1 ст.367, п.п.1, 2 ч.1 ст.374, п.п.1-4 ч.1 ст.376 ЦПК України, слід змінити в частині стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 183 915,26 грн, зменшивши розмір стягнутої суми з 183 915,26 грн до 174 915,26 грн. Слід стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат на проведення експертного дослідження 6 000,00 грн. Це рішення суду в частині стягнення моральної шкоди та розподілу судових витрат слід залишити без змін. А в решті це рішення в апеляційному порядку не переглядалось як таке, що не оскаржувалось. 

Керуючись ст.367, п.п.1, 2 ч.1 ст.374, ст.375, п.п.1-4 ч.1 ст.376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Гапіної Наталії Вікторівни, яка діє від імені ОСОБА_2 , задовольнити частково. 

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 11 травня 2026 року змінити в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 183 915,26 грн, зменшивши розмір суми, стягнутої з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ), з 183 915,26 грн до 174 915,26 грн (до ста семи десяти чотирьох тисяч дев`ятсот п`ятнадцяти гривень 26 коп).

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на відшкодування витрат на проведення експертного дослідження 6 000,00 грн (шість тисяч гривень). 

Це рішення суду в частині стягнення моральної шкоди та розподілу судових витрат залишити без змін.

В решті це рішення в апеляційному порядку не переглядалось як таке, що не оскаржувалось. 

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Дата складення повної постанови – 13 липня 2026 року

Головуючий    _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді:     _ _ _ _ _ _ _ _ _   Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _   І.В. Склярська