ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 серпня 2026 р. | Справа № 480/10451/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Семененко М.О. , Чалого І.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.05.2026, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Шевченко, повний текст складено 22.05.26 по справі № 480/10451/24
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - ГУ ПФУ в м.Києві, пенсійний орган), в якій, з урахуванням уточненого позову, просила:
визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в м. Києві від 11.11.2024 № 959190198965;
зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві з 29.11.2023 призначити та виплатити пенсію державного службовця у розмірі 60% заробітної плати, зазначеної в довідках Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради № 71 від 22.11.2023 та № 69 від 22.11.2023 відповідно до статті 37 частини 1 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» та пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», із врахуванням раніше виплачених сум.
Вимоги обґрунтовані тим, що позивач є отримувачем пенсії за віком відповідно до Закону України № 1058-ІV від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон України № 1058-ІV). Позивач звернулася до територіального органу ПФУ із заявою про переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VII (далі – Закон України № 889-VII), який набрав чинності 01.05.2016, додавши до заяви довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця. Втім рішенням ГУ ПФУ в м. Києві їй відмовлено рішенням, яке вона оскаржила до суду, та рішенням суду її вимоги задоволено, а ГУ ПФУ в м. Києві зобов`язано повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії. Втім рішенням ГУ ПФУ в м. Києві від 11.11.2024 знову відмовлено позивачу у призначенні пенсії. Позивач не погоджується з цим рішенням та вказує, що на момент звернення із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України № 889-VІІІ не перебувала на державній службі, досягла необхідного віку та має необхідний стаж (понад 20 років, здобутий на посадах державної служби до 01.05.2016). Вважає, що за приписами статті 37 Закону України № 3723-ХІІ має право на призначення пенсії в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 22.05.2026 (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) задоволено частково позовну заяву ОСОБА_1 .
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в м. Києві від 11.11.2024 № 959190198965 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії державного службовця відповідно до ч.1 ст.37 Закону України № 3723-ХІІ та пунктів 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 889-VIII.
Зобов`язано ГУ ПФУ в м. Києві призначити та виплатити ОСОБА_1 з 30.11.2023 пенсію державного службовця відповідно до ч.1 ст.37 Закону України № 3723-ХІІ та пунктів 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 889-VIII, у розмірі 60% заробітної плати, зазначеної в довідках Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради № 71 від 22.11.2023 «Про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не; менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби» та № 69 від 22.11.2023 «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років)», з урахуванням проведених виплат.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в м. Києві в рахунок повернення сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 1 211.20 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.05.2026 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що з урахуванням змін, внесених Постановою № 469, з 01.01,2020 право на обчислення пенсії на умовах Порядку № 622 мають особи: які на 01.05.2016 займали посади державної служби; яким призначено пенсію відповідно до Закону України № 3723-ХІІ у період з 01.10.2011 до 01.05.2016; які в період роботи на «спецпосадах» не отримували пенсію згідно Закону України № 3723-ХІІ до дня набрання чинності Закону України № 889-VIII, тобто до 01.05.2016; які звільнились з посади державної служби, в тому числі до 01.01.2020. Оскільки, у висновках суду відсутнє роз`яснення щодо підстав врахування при переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» наданих до заяви довідок від 22.11.2023 № 69-Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та № 71 Про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не; менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби та № 70 Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), видані Управлінням соціального захисту населення Конотопської міської ради, то вищевказані довідки не були враховані при повторному розгляді заяви для розрахунку окладу, що призводить до зменшення розміру пенсії. За таких обставин позивачу відмовлено у призначенні пенсії.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, обґрунтовуючи таке прохання доводами фактично аналогічними наведеним у позовній заяві.
Зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на основі повного і всебічного з`ясування обставин справи, що мають істотне значення для правильного вирішення спору, при повному дослідженні усіх наявних у справі доказів.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що первинно ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон України № 1058-ІV).
30.11.2023 позивач звернулася до територіального органу ПФУ із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», до якої, серед іншого, додано довідки Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради № 71 від 22.11.2023 «Про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не; менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби» та № 69 від 22.11.2023 «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років)».
Вказана заява була розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в м. Києві, рішенням якого від 04.12.2023 № 959190198965 позивачу відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
При цьому, у зазначеному рішенні вказано, що Порядок віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців присвоєння їм рангів державних службовців затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 № 239. Зазначені посади були віднесені до відповідних категорій посад державних службовців до набрання чинності Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (з 04.07.2001). Тому при обрахунку стажу державної служби (як в 10 років так і 20) необхідно враховувати час роботи на посадах в органах місцевого самоврядування, але не більше ніж по 04.07.2001. Оскільки стаж роботи на державній службі становить 6 років 1 місяць 25 днів станом на 04.07.2001, а зарахування періодів роботи на посадах в органах місцевого самоврядування після 04.07.2001 до стажу державної служби чинним законодавством не передбачене, підстави для призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про державну службу» відсутні.
Не погодившись з рішенням ГУ ПФУ в м. Києві від 04.12.2023 № 959190198965 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», позивач звернулася з позовом до суду.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 у справі № 480/61/24 задоволено частково позов ОСОБА_1 .
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в м. Києві про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 04.12.2023 № 959190198965.
Зобов`язано ГУ ПФУ в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.11.2023 про переведення на пенсію за віком відповідно до положень статті 37 Закону України «Про державну службу», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, із зарахуванням до стажу державної служби періодів роботи ОСОБА_1 на посадах в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001 по 31.12.2022.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 у справі № 480/61/24 ГУ ПФУ в м.Києві повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 від 30.11.2023 про переведення з пенсії за віком на пенсію державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» та прийнято рішення від 11.11.2024 № 959190198965.
В рішенні зазначено, що у висновках суду відсутнє роз`яснення щодо підстав врахування при переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» наданих до заяви довідок від 22.11.2023 № 69 Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та № 71 Про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не; менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби та № 70 Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), видані Управлінням соціального захисту населення Конотопської міської ради, то вищевказані довідки не були враховані при повторному розгляді заяви для розрахунку окладу, що призводить до зменшення розміру пенсії. 
Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 відмовлено в переведенні на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» на підставі заяви від 30.11.2023, у зв`язку з недоцільністю.
Позивач не погоджуючись з рішенням ГУ ПФУ в м. Києві від 11.11.2024 № 959190198965, звернулася до суду з цим позовом.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача не було фактичних та правових підстав для відмови у переведенні на інший вид пенсії позивачу, у якого наявні умови для реалізації права на одержання пенсії державних службовців (відповідно до статті 37 Закону України № 3723-ХІІ та із пунктів 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 889-VIII). Стосовно урахування 60% заробітної плати, вказаної у довідках про складові заробітної для призначення пенсії державного службовця, суд з посиланням на правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 27.01.2023 у справі № 340/4184/21, дійшов висновку, що для належного захисту прав позивача слід зобов`язати відповідача призначити і здійснити нарахування й виплату пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України № 3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках. Суд дійшов висновку, що оскільки позивач на момент звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» не перебувала на державній службі, то з урахуванням положень статті 37 Закону України № 3723-ХІІ, розмір пенсії позивача підлягає обчисленню з урахуванням поданих разом із такою заявою довідок.
Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог не оскаржується, отже, в межах розгляду цієї справи надається правова оцінка рішенню суду першої інстанції в частині задоволення позову.
Погоджуючись з висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон України № 1058-ІV).
Згідно із ст. 10 Закону України № 1058-IV,особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
Відповідно до ст. 45 Закону України № 1058-ІV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Загальні засади діяльності, статус державних службовців, які працюють в державних органах, а також особливості правовідносин щодо призначення та перерахунку пенсій державним службовцям, оплати праці державних службовців встановлені Законом України «Про державну службу».
01.05.2016 набув чинності Закон України № 889-VIII, підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» якого визнано таким, що втратив чинність, Закон України «Про державну службу» крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Згідно із ч. 1 ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу», на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
До набрання чинності Законом України № 889-VIII - 01.05.2016 «Про державну службу», право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Після 01.05.2016, відповідно до ст. 90 Закону України № 889-VIII, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України № 3723-XII.
Відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії, відповідно до статті 37 Закону України № 3723-XII, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно із п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України № 3723-XII в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Таким чином, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України № 3723-XII, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону України № 3723-XII передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України № 3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону України № 3723-XII і Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Отже, після набрання чинності Законом України № 889-VIII - 01.05.2016 зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України № 3723-XII лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII, та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону України № 3723-XII вік і страховий стаж державної служби.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постановах Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 676/4235/17, від 19.03.2019 у справі № 466/5138/17, від 25.06.2024 у справі 620/11015/23, від 30.07.2024 у справі 500/2602/23.
Як встановлено судом, позивачці виповнилося 65 років на дату звернення позивача (30.11.2023) із заявою про переведення із пенсії за віком відповідно до Закону України №1058-IV на пенсію державного службовця (тобто умову щодо необхідного пенсійного віку дотримано), а також на дату набрання чинності Законом України № 889-VIII від 10.12.2015 «Про державну службу» (01.05.2016):
- стаж державної служби позивача становив понад 20 років, що вбачається із розрахунку РС-право та не заперечується відповідачем ні в оскаржуваному рішенні від 11.11.2024, ні у відзиві (тобто умову щодо необхідного стажу державної служби дотримано),
- загальний страховий стаж позивача становив понад 45 років, що вбачається із розрахунку РС-право, (тобто умову щодо наявності відповідного страхового стажу дотримано).
При цьому позивач на дату подання заяви не займала посаду державної служби.
Колегія суддів зазначає, що питання щодо правомірності не врахування стажу роботи позивача на посадах державної служби вже було предметом розгляду у справі № 480/61/24.
Так, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 у справі № 480/61/24 задоволено частково позов ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в м. Києві про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 04.12.2023 № 959190198965. Зобов`язано ГУ ПФУ в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.11.2023 про переведення на пенсію за віком відповідно до положень статті 37 Закону України «Про державну службу», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, із зарахуванням до стажу державної служби періодів роботи ОСОБА_1 на посадах в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001 по 31.12.2022. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Вирішуючи спір у справі, суд дійшов висновку, що посади позивача, які вона обіймала у період з 04.07.2001 по 30.12 2022 працюючи в Конотопській міській раді, належать до категорії посад в органах місцевого самоврядування у силу вимог Закону України від 07.06.2001 № 2493-ІІІ «Про службу в органах місцевого самоврядування».
На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 у справі № 480/61/24 ГУ ПФУ в м. Києві повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 від 30.11.2023 про переведення з пенсії за віком на пенсію державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» та прийнято рішення від 11.11.2024 № 959190198965.
В рішенні зазначено, що у висновках суду відсутнє роз`яснення щодо підстав врахування при переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» наданих до заяви довідок від 22.11.2023 № 69 Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та № 71 Про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не; менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби та № 70 Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), видані Управлінням соціального захисту населення Конотопської міської ради, то вищевказані довідки не були враховані при повторному розгляді заяви для розрахунку окладу, що призводить до зменшення розміру пенсії.
З довідок від 22.11.2023 №№ 69,70 вбачається, що вони видані за посадою начальника відділу -головного бухгалтера управління соціального захисту населення Конотопської міської ради. 
Отже, колегія суддів зазначає, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 у справі № 480/61/24 встановлено, що період роботи позивача в органах місцевого самоврядування, зокрема, на посаді начальника відділу - головного бухгалтера управління соціального захисту населення Конотопської міської ради, підлягають зарахуванню до стажу його державної служби.
У відповідності до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, вказаним рішенням встановлено віднесення посади начальника відділу - головного бухгалтера управління соціального захисту населення Конотопської міської ради до відповідної категорії посад державних службовців. А тому, відповідачем протиправно не враховано при обчисленні пенсії позивача при переведенні з пенсії за віком, призначеної на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію державного службовця, довідки про складові заробітної плати Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради від 22.11.2023 №№ 69,70 з підстав, зазначених в оскаржуваному рішенні.
Згідно з пунктом 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 (далі - Порядок № 622) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);
розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 01.05.2016. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;
у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 01.05.2016, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 01.05.2016 на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016, а також для осіб, які не працювали починаючи з 01.05.2016 на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016, як за повний місяць;
матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 622 форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.
На виконання вимог Порядку № 622 наказом Міністерства соціальної політики України від 10.05.2017 № 750, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.06.2017 за № 766/30634, затверджено Порядок видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад № 750 (далі Порядок № 750).
Відповідно до пункту 7 Порядку № 750 довідка для призначення пенсії видається державним органом, в якому працювала особа, відповідно до пунктів 4, 5 Порядку № 622.
Згідно з пунктом 8 Порядку № 750 для отримання довідки подаються такі документи: заява; документ, що підтверджує відсутність в державному органі посади державної служби, ліквідацію державного органу; довідки з архівної установи, в якій зберігаються документи ліквідованих державних органів, або іншого органу (організації, установи), в якому (якій) зберігаються документи про заробітну плату, про розміри посадового окладу, надбавок за ранг та вислугу років на день звільнення з посади державної служби (припинення державної служби), надбавок до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень залежно від ступеня секретності інформації, а також інших виплат за їх наявності - у випадку, передбаченому пунктом 6 цього Порядку.
На виконання пункту 6 Порядку № 622 у разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а в разі його відсутності чи перейменування (відсутності) посад, у тому числі відсутності відповідних посад державної служби, довідка видається у порядку, встановленому Мінсоцполітики за погодженням із Нацдержслужбою.
Форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу», затверджені Постановою № 1-3.
Такими довідками є: про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією); про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.
Колегія суддів, дослідивши наявні в матеріалах справи довідки про складові заробітної плати Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради від 22.11.2023 №№ 69,70, які позивачем надавались разом із заявою про переведення на пенсію згідно із Законом України «Про державну службу» (30.11.2023) встановила, що останні у повному обсязі відповідають змісту зразка, затвердженого постановою Правління ПФУ від 17.01.2017 № 1-3, містять всі необхідні реквізити, складені у встановленому законом порядку, засвідчені підписами уповноважених осіб (керуючим справами та головним бухгалтером) та печаткою.
Колегія суддів зауважує, що, як встановлено судом першої інстанції, в оскаржуваному рішенні ГУ ПФУ в м. Києві від 11.11.2024 № 959190198965 відповідач не зазначив недоліків поданих позивачем довідок про складові заробітної плати, не спростував їх відповідність визначеним законодавствам формам та не навів обґрунтування неможливості їх використання для обчислення пенсії державного службовця.
При цьому колегія суддів зазначає, що не розгляд судом питання порядку обчислення заробітної плати не нівелює обов`язку пенсійного органу враховувати відповідні довідки про складові заробітної плати, надані позивачем, адже порядок обчислення заробітної плати для призначення пенсії чітко визначений відповідними правовими нормами, а саме статтею 37 Закону України № 3723-XII та Порядком № 622.
Колегія суддів зазначає, що відсутність зобов`язального характеру в рішенні суду по справі № 480/61/24 про врахування спірних довідок не є законною підставою для відмови в їх прийнятті.
З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що пенсійним органом протиправно не взято до уваги дані вказаних довідок про заробітну плату позивача за відповідний період при призначенні пенсії згідно Закону України «Про державну службу».
Спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
«Ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.
Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, прийнятої 11.03.1980, державам-членам стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, як дискреційне повноваження слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою дискреції, тобто, коли такий орган може обрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за певних обставин.
Таким чином, дискреція це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не слід ототожнювати лише з формалізованими повноваженнями, вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.
На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
З огляду на те, що у спірних правовідносинах не існує іншого варіанту правомірного рішення ніж врахування пенсійним органом відомостей вищевказаних довідок при перерахунку пенсії позивачу, однак відповідач його протиправно не приймає, колегія суддів погоджується з висновком суду першої, що ефективним способом захисту порушених прав позивача буде зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві призначити та виплатити ОСОБА_1 з 30.11.2023 пенсію державного службовця відповідно до ч.1 ст.37 Закону України № 3723-ХІІ та пунктів 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 889-VIII, у розмірі 60% заробітної плати, зазначеної в довідках Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради № 71 від 22.11.2023 «Про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не; менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби» та № 69 від 22.11.2023 «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років)», з урахуванням проведених виплат.
Переглянувши рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в межах вимог та доводів апеляційної скарги відповідача, у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Отже, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.05.2026 по справі № 480/10451/24 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя | (підпис) | З.Г. Подобайло
Судді | (підпис)  (підпис) | М.О. Семененко   І.С. Чалий