Справа № 277/937/26
РІШЕННЯ
іменем України

"20" серпня 2026 р. селище Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Т.Г. Корсун, за участю секретаря судового засідання М.М. Сороки, розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Ємільчине за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» Кукса Карина Олександрівна через систему «Електронний суд» звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № LM512853427 від 02.10.2024 в розмірі 14940,00 грн., з яких: 6000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 8940,00 грн. - заборгованість по процентах та понесені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.
В обґрунтування позову покликається на те, що 02.10.2024 між ТОВ «ФК «Оптимальні кредити» та ОСОБА_1 у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» укладено кредитний договір № LM512853427 у електронній формі, підписаний позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора. За умова даного договору сума кредиту становить 6000,00 грн. Товариство перерахувало позичальнику на його платіжну банківську карту обумовлені кредитні кошти, цим самим виконавши свої фінансові зобов`язання, тоді як відповідач свої кредитні зобов`язання за даним договором своєчасно та в повному обсязі не виконала, у зв`язку з чим допустив заборгованість у загальному розмірі 17940,00 грн., яка складається з: 6000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 8940,00 грн. - заборгованість по процентах, 3000,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).
Позивачем вимоги щодо стягнення штрафних санкцій у межах даного позову не заявляються, у зв`язку з чим загальний розмір грошових вимог до стягнення становить 14940,00 грн.
04.12.2024 року між первісним кредитором та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № ОК-ТП/11. На виконання договору факторингу первісний кредитор та ТОВ «Таліон плюс» підписали реєстр прав вимоги від 04.12.2024 року за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача. 
В подальшому за договором факторингу №27/0226-01 від 27.02.2026 ТОВ «Таліон плюс» відступило на користь ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги до боржників, у тому числі й за вказаним кредитним договором № LM512853427 від 02.10.2024, у зв`язку з чим позивач набув право вимоги до відповідача ОСОБА_1 . Просить позов задоволити.
Ухвалою суду від 09.07.2026 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.Крім цього, задоволено клопотання позивача про витребування у АТ «Універсал Банк» доказів, які становлять банківську таємницю.
16 липня 2026 року на електронну адресу суду, а 22.07.2026 року на адресу суду, на виконання ухвали суду від 09.07.2026 надійшла відповідь АТ «Універсал Банк» від 15.07.2026 №БТ/Е-30518.
06.08.2026 року від відповідача, через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що зпозовними вимогами частково не погоджується та вважає, що вони підлягають задоволенню лише в частині, яка буде належним чином доведена позивачем. Щодо отримання кредитних коштів відповідач зазначив, що якщо надані банком документи підтверджують факт отримання ним кредитних коштів у розмірі 6000 грн., він не заперечує проти врахування цієї обставини судом. Разом з тим, на його думку, сам факт отримання кредиту не підтверджує правильність заявленої до стягнення суми. Позивач повинен надати суду детальний та зрозумілий розрахунок із зазначенням періоду нарахування процентної ставки, порядку нарахування, формули розрахунку. За відсутності належного розрахунку просив суд відмовити у стягненні сум, правильність яких не доведена. 
Також відповідач просив відмовити у стягненні штрафу у разі відсутності доказів правомірності нарахування такого штрафу. Щодо витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн, відповідач зазначив, що вважає таку суму завищеною та просить суд перевірити фактичне понесення таких витратах їх документальне підтвердження співмірність складності справи. У разі підтвердження витрат прошу суд зменшити їх до розумного розміру.
Позивач надав суду відповідь на відзив, в якому просив позов задовольнити в повному обсязі. Вважає, що відсотки за кредитним договором нараховані відповідно до його умов, з якими погодився відповідач укладаючи кредитний договір. 
Щодо витрат на правничу допомогу, то позивач вказує, що попередній розрахунок суми судових витрат включає в себе витрати, понесені Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» на професійну правничу допомогу. Сума правничої допомоги у розмірі 7000 грн пропорційна виконаній роботі Адвокатського бюро «Тимошенко та партнери». 
У судові засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи провести без участі представника позивача.
Відповідач у судові засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі
Заперечення стосовно розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 02.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптимальні кредити» та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі договір кредитної лінії № LM512853427 (надалі - договір).
Відповідно до п.2.1 договору за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в сумі кредитного ліміту у розмірі 6000 грн 00 коп на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Оптимальні кредити».
Згідно п.п. 3.1, 3.2 договору позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може отримати черговий транш в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 30 (тридцять) днів від дати отримання позичальником першого Траншу. Загальний строк дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. Договору. Сторони погодили, що встановлений в п.3.1. договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав (зокрема неустойки), за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена.
Підпунктом 3.3. договору також передбачено, що для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за цим договором, позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 днів дисконтного періоду проценти у розмірі 1800 грн. 00 коп. Про суму нарахованих процентів, що Позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій позичальник інформується через Особистий кабінет.
Кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця, на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 4441-11XX-XXXX-1269, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором (п.п.5.1договору).
Відповідно до п.п. 7.1 – 7.3 договору рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування - 01.11.2024, а саме протягом 30 днів від дати отримання першого траншу позичальником. У разі пролонгації чи поновлення дисконтного періоду рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту зміщується на відповідну дату закінчення дисконтного періоду, визначену за правилами цього договору. В обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п.11.1 договору; дострокового припинення дії договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. договору. Кінцева дата повернення (виплати) Кредиту - 01.11.2029 року.
Як передбачено п. 8.3 договору на момент укладення цього договору та отримання першого траншу за цим договором базова процентна ставка складає 1,00 відсотків в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним, що становить 365,00 відсотків річних.
За період від дати видачі першого траншу до 01.11.2024 р. (включно) розрахунок витрат за кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою 1,00 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним, що становить 365,00 відсотків річних. У разі якщо позичальник вчинить описані в п. 3.2. договору дії щодо продовження дисконтного періоду (ініціює Пролонгацію) один або декілька разів або здійснить поновлення дисконтного періоду, на період після 01.11.2024 р. розрахунок витрат за кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою 1,00 відсотків в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, що становить 365,00 (триста шістдесят п`ять) відсотків річних. (п.п.5.5.1, 8.5.2 договору).
З платіжного доручення № ec7fe8ed-f3df-4799-b953-6095a37b6402 від 02.10.2024 року вбачається, що ТОВ «Оптимальні кредити» перераховано кошти на банківську картку 4441-11XX-XXXX-1269, отримувач ОСОБА_1 , призначення платежу: Переказ коштів згідно договору № LM512853427 від 02.10.2024 року, ОСОБА_1 , код НОМЕР_1 , для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_2 . 
Як вбачається з інформації, наданої на виконання ухвали суду від 09.07.2026, АТ «Універсал Банк» на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 банком емітовано картку № НОМЕР_3 , на яку 02.10.2024 відбулось зарахування коштів на суму 6000,00 грн. 
Згідно розрахунку заборгованості за договором № LM512853427 від 02.10.2024 року, сформованого ТОВ «Оптимальні кредити» заборгованість ОСОБА_1 за вищевказаним договором, станом 04.12.2024 року становить – 12780,00 грн., яка складається з: 6000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 3780,00 грн. - заборгованість по відсотків; 3000,00 грн. - неустойка.
З розрахунку заборгованості за договором № LM512853427 від 02.10.2024 року, сформованого ТОВ «Таліон плюс» заборгованість ОСОБА_1 за вищевказаним договором, станом 04.12.2024 року становить – 17940,00 грн., яка складається з: 6000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 8940,00 грн. - заборгованість по процентах, 3000,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).
04 грудня 2024 року між ТОВ Оптимальні кредити» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №ОК-ТП/11, за умовами якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. 
Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги від 04.12.2024 ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 (№з/п 197) за договором № LM512853427 від 02.10.2024 року на загальну суму заборгованості 12780,00 грн.
27 лютого 2026 року між ТОВ «Юніт Капітал» (Фактор) та ТОВ «Таліон плюс» (Клієнт) укладено договір факторингу №27/0226-01, за умовами якого, право вимоги - означає всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (п.1.3 договору).
Згідно п. 1.5 договору «Реєстр прав вимог» - означає перелік Прав вимог до Боржників, що відступається за цим Договором. Форма Реєстру прав вимог наведена в Додатку №1 до цього Договору.
Відповідно до п.2.1 договору, Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов 'язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.
Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог та Акту приймання-передачі Реєстру, по формі встановленій у відповідних Додатках (п.4.1 договору).
27 лютого 2026 року між ТОВ «Юніт капітал» (Фактор) та ТОВ «ФК «Кредіплюс» було підписано Акт приймання-передачі Реєстру прав вимог №2 до Договору факторингу №27/0226-01 від 27.02.2026 року.
Відповідно до витягу з Реєстру прав вимог №2 від 27 лютого 2026 року до Договору факторингу №27/0226-01 від 27.02.2026 року ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , кредитний договір № LM512853427 від 02.10.2024 року, загальна заборгованість становить – 17940,00 грн., яка складається з: 6000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 8940,00 грн. - заборгованість по процентах, 3000,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).
На виконання вимог договору факторингу №LM512853427 від 02.10.2024 року ТОВ «Юніт Капітал» здійснено платіж на рахунок ТОВ «Таліон плюс» в розмірі 5301716,31 грн., що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті №1004 від 10.03.2026 року.
Враховуючи вищевикладене, із наявних матеріалів справи вбачається, що кредитором по виконанню зобов`язань боржника – ОСОБА_1 за кредитним договором LM512853427 від 02.10.2024 року, відповідно до укладених договорів факторингу виступає позивач.
Порядок укладання договорів в електронній формі передбачений Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».
Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.
З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази підтверджують укладення між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_2 договору кредиту в електронній формі, отримання відповідачем кредитних грошових коштів та їх неповернення первісному кредитору, а також ТОВ «Юніт Капітал», тобто невиконання відповідачем умов, укладеного кредитного договору, у зв`язку з цим позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення із боржника фактично отриманої суми кредитних коштів та сплати відсотків.
Таким чином, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № LM512853427 від 02.10.2024 року в розмірі 14940,00 грн., з яких: 6000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 8940,00 грн. - заборгованість по процентах, підлягають до задоволення.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2662,40 грн.
Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.
Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України.
Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витратна оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).
Згідно з правилами пунктів 1-3 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
На підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача подано такі документи:
- Договір про надання правничої допомоги від 20.01.2026;
- Додаткова угода до Договору про надання правничої допомоги від 20.04.2026;
- Акт прийому передачі наданих послуг від 05.05.2026 до Договору про надання правничої допомоги від 20.01.2026.
Оцінивши надані позивачем докази на підтвердження розміру понесених ним судових витрат, ураховуючи складність справи, яка віднесена до категорії малозначних справ, обсяг виконаної адвокатом роботи в контексті критерію реальності адвокатських витрат, при цьому керуючись принципами справедливості та верховенства права, зважаючи, що сума заявлених витрат на правничу допомогу є завищеною, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника про стягнення із відповідача на його користь витрат на професійну правничу допомогу та стягнути такі витрати в розмірі 3000 грн 00 коп.
Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 22.05.2024 року у справі №205/5969/15-ц.
Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № LM512853427 від 02.10.2024 року в розмірі 14940 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот сорок) грн 00 коп.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» судовий збір у сумі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» витрати на правничу допомогу у сумі 3000 (три тисячі) грн 00 коп.
В задоволенні витрат на правничу допомогу у сумі 4000 (чотири тисячі) грн 00 коп.– відмовити. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (бульвар Лесі Українки, буд. 34, офіс 333, м. Київ, 01133; ЄДРПОУ 43541163).
Відповідач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повне судове рішення складено 20 серпня 2026 року.

Суддя | | Т.  Г.  Корсун