Справа № 185/7688/25
1-кп/185/594/26 
В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2026 року 
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді    ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання   ОСОБА_2 
розглянувши в умовах дії воєнного стану у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Павлоград матеріали кримінального провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.07.2025 за № 12025046370000231, за обвинуваченням: 

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, який має вищу освіту, розлученого, не працюючого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, 

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, 
за участю:
прокурора ОСОБА_5 
обвинуваченого ОСОБА_3 

В С Т А Н О В И В:
Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним
ОСОБА_3 , вчинив умисне невиконання обмежувального припису, за таких обставин.
06.06.2025 за заявою гр. ОСОБА_6 Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області у цивільній справі № 185/6204/25, провадження № 2-0/185/254/25, ухвалено рішення про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав строком на 3 місяці та покладено на нього обов`язки, а саме: заборонено ОСОБА_3 перебувати в місці проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , заборонено наближатися на менш ніж 100 метрів до місця проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , заборонено особисто або через третіх осіб розшукувати ОСОБА_6 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому ОСОБА_3 , заборонено переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею, вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_6 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб.
Однак, ОСОБА_3 , будучи ознайомленим особисто 09 червня 2025 року із зазначеним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2025 року, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, 20.06.2025 в період часу з 17 години 46 хвилин по 18 годину 16 хвилин здійснив 7 телефонних викликів на мобільний номер телефону НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , тим самим порушивши заборону вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_6 , та приблизно о 18 годині 20 хвилин прийшов до кафе «Вівіно», що розташоване по вул. Шевченко, буд. 128 в м. Павлоград, де знаходилась ОСОБА_6 спільно з дитиною ОСОБА_4 та чоловіком ОСОБА_8 , тим самим порушивши заборону особисто або через третіх осіб розшукувати ОСОБА_7 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому ОСОБА_3 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею.
Таким чином, ОСОБА_3 , шляхом вчинення умисних дій, спрямованих на невиконання заборон, передбачених обмежувальним приписом, викладеним у рішенні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2025 року про заборону особисто або через третіх осіб розшукувати ОСОБА_6 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому ОСОБА_3 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею, вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_6 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України.
Стаття (частина статті) КК України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення.
Дії обвинуваченого  ОСОБА_3 кваліфіковані за ст.390-1 КК України, як умисне невиконання обмежувального припису.
Позиція сторін кримінального провадження
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив суду, що знав про наявність відносно нього судового рішення про видачу обмежувального припису та був ознайомлений з ним особисто під підпис 09 червня 2025 року, який забороняв йому у будь-який спосіб спілкуватися з ОСОБА_6 . Він дійсно, всупереч судовому рішенню про заборону контактувати з ОСОБА_6 , неодноразово телефонував їй 20.06.2025, а потім прийшов до кафе «Вівіно», де ОСОБА_6 відпочивала разом з чоловіком - ОСОБА_9 та сином ОСОБА_4 , щоб забрати сина поспілкуватися.

В судовому засіданні сторонами визнано недоцільним допит свідків..
Докази на підтвердження встановлених судом обставин
Винуватість ОСОБА_3 підтверджується також дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.
Згідно з витягом з ЄДРДР № 12025046370000231 від 09.07.2025, 02.07.2025 до Павлоградського РВП звернулась ОСОБА_10 , з заявою про те, що 20.06.2025 колишній чоловік ОСОБА_3 порушив обмежувальний припис, виданий Павлоградським районним судом 06.06.2025 № 185/6204/25 відносно ОСОБА_6 , з правовою кваліфікацією ст. 390-1 КК України.

Відповідно до заяви ОСОБА_11 від 02.07.2025 остання добровільно передала співробітник поліції DVD диск, на якому знаходяться два аудіозаписи з її мобільного телефону від 20.06.2025, а саме: розмова ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_3 , а також два відеозапису, які бути зроблені 20.06.2025 в кафе «Вівіно» в м. Павлоград, де зафільмовано, що ОСОБА_3 наблизився до ОСОБА_6 , чим порушив обмежувальний припис.
Протокол ознайомлення з матеріалами досудового розслідування від 06.03.2026, згідно з яким обвинуваченому ОСОБА_3 надано для ознайомлення матеріали кримінального провадження та проведено розкриття конверту, в якому знаходився DVD диск, із двома аудіозаписами з мобільного телефону ОСОБА_6 від 20.06.2025.
Повідомлення про підозру від 08.07.2025, відповідно до якого ОСОБА_3 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 390-1 КК України, а саме у невиконанні обмежувального припису.
Належність, допустимість та достовірність наведених вище доказів сторони обвинувачення у суду сумніву не викликає, адже вони отримані у порядку, встановленому КПК України, без порушення закону, узгоджуються один з одним, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим суд їх прийняв, та вважає такими, що є достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.
Судом створені необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі й права на захист, досліджені всі представлені сторонами докази.
Достовірність та об`єктивність наведених доказів сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні.
Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого
Аналізуючи викривальні показання обвинуваченого ОСОБА_3 з іншими доказами - зокрема, дослідженими судом документами, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, суд робить висновок про те, що наведені судом докази мають характер логічних, послідовних та об`єктивних. Зазначені докази винуватості обвинуваченого є належними, достатніми та допустимими, оскільки, у відповідності до ст.ст. 84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому КПК та Конституцією України, тому покладені в основу вироку.
В судовому засіданні обвинуваченим заявлено клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Вимогами п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом: з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті.
Строки давності притягнення до кримінальної відповідальності встановлені ст. 49 КК України в залежності від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до статті 12 КК України кримінальне правопорушення за ст. 390-1 КК України відноситься до кримінальних проступків, за яке передбачено максимальне покарання у виді обмеження волі на строк до двох років.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки у разі вчинення кримінального проступку.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_3 20.06.2025 на теперішній час строки давності притягнення до кримінальної відповідальності не закінчились, тому відсутні правові підстави для закриття даного кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Таким чином, винуватість обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України - доведена повністю та підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами.
За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинений злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових злочинів.
Згідно зі ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. 
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, віднесення його до категорії кримінальних проступків, ступінь негативних наслідків, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працевлаштований, на обліку в психіатричному диспансері та у лікаря-нарколога не перебуває, а також враховує повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття.
Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання
Обставин, відповідно вимог ст.66 КК України, що пом`якшує покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
В обвинувальному акті обставинами, відповідно до вимог п.п. 6, 6-1,ст.67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, прокурором зазначено :
-вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя,
-вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини.

В той же час, суд приходить до висновку, що безпідставності встановлення прокурором обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 оскільки вказані обставини не відповідають характеру вчиненого кримінального правопорушення, тобто не обумовили його вчинення і не сприяли цьому
Так, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України є кримінальним проступком проти правосуддя, так як об`єктом цього кримінального правопорушення є лише інтереси правосуддя у частині забезпечення виконання призначених судом обмежувальних заходів, обмежувальних приписів або проходження програми для кривдників. 
У цьому провадженні, вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення не має ознак для визначення його як такого, що пов`язане із домашнім насильством, також інтереси дитини не охоплювались і не могли охоплюватись умислом обвинуваченого, а тому правові підстави для врахування передбачених п.п. 6, 6-1 ч. 1 ст. 67 КК обставин, які обтяжує покарання, відсутні і підлягають виключенню. 
Мотиви призначення покарання
За вимогами ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
За сукупністю обставин вчинення кримінального проступку, ступеня тяжкості, даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, свою вину визнав, наявності пом`якшуючої та обтяжуючих його покарання обставин, дотримуючись принципів законності, справедливості, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України, у виді пробаційного нагляду межах санкції статті за інкриміноване йому кримінальне правопорушення з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. 
Мотиви ухвалення інших рішень
Як вбачається із даних реєстру матеріалів досудового розслідування запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.
Витрати на залучення експерта, цивільний позов - відсутні. 
Питання речових доказів вирішити в порядку 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368-371, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:

Визнати  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390 - 1 КК України.
Призначити  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.
Згідно з п.п. 1-3 ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Відповідно до ч. 1 ст. 49-2 КВК України строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: DVD - диск наданий ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Запобіжний захід відносно  ОСОБА_3 не обирати.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку, суд обмежується проголошенням його резолютивної частини.

Суддя: ОСОБА_1