Справа № 681/372/26
Провадження № 2/681/940/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року         м. Полонне

Полонський районний суд Хмельницької області в складі головуючої – судді Горгулько Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полонному за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

в с т а н о в и в:

26.03.2026 позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі – ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором №103164488 від 09.01.2024 в сумі 170,47,50 грн, яка складається з: 5000 грн – простроченої заборгованості за кредитом, 11452,50 грн – простроченої заборгованості за відсотками, 595 грн комісії за надання кредиту, а також 2662,40 грн витрат по сплаті судового збору та 8000 грн витрат на правничу допомогу.
В обґрунтування вимог вказано, що 09.01.2024 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено вказаний електронний кредитний договір про надання споживчого кредиту.
ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 5000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку ОСОБА_1 . В свою чергу відповідач зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту, нарахованих процентів не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість.
28.05.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення, згідно з умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором.
Оскільки станом на день звернення до суду заборгованість ОСОБА_1 по кредитному договору не сплачена, просить стягнути з відповідачки вищезазначену заборгованість.
Ухвалою суду від 18.06.2026 у задоволено заяву ОСОБА_1 та скасовано заочне рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 15.05.2026 у справі за позовом ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
02.07.2026 представник відповідачки адвокат Савченко А.В. подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнає частково в частині стягнення тіла кредиту 5000 грн, 5250 грн відсотків визнає, в решті – щодо стягнення відсотків в сумі 6202,50 грн та 595 грн комісії відмовити; крім того просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу.
В судове засідання сторони, належним чином повідомлені, не з`явились; представник відповідачки надав заяву про розгляд справи у його та відповідачки відсутності.
Дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 
Встановлено, що, що 09.01.2024 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 на підставі анкети-заяви позичальника, укладено договір про споживчий кредит № 103164488, який був підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «243440». 
Згідно умов кредитного договору: сума кредиту складає 5000 грн, строк кредиту 105 днів, Строк кредиту може бути продовжено. Тип процентної ставки фіксована. Дата повернення кредиту відповідно до графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього договору, проценти протягом пільгового періоду нараховуються за ставкою 1,47 % від фактичного залишку, та за ставкою 2,30% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Орієнтовна загальна вартість кредиту за зниженою ставкою становить 6697,50 грн, за стандартною – 17047,50 грн. (п.1.3, 1.4 кредитного договору).
Відповідно до п.2.1 кредитного договору визначено, що кошти кредиту надаються позичальнику шляхом їх перерахування на картковий рахунок НОМЕР_1 .
Розділом 4 кредитного договору передбачено, що товариство має право вимагати від позичальника повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених договором, а позичальник в свою чергу зобов`язаний у встановлений договором строк, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі передбачені договором.
Так, ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 5000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки НОМЕР_1 , що підтверджується даними платіжного доручення №80320269 від 09.01.2024 та даними листа АТ КБ «Приватбанк» .
Відповідачка свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту не виконала.
У матеріалах справи наявний паспорт споживчого кредиту, погоджений позичальницею, скріплений його електронним цифровим підписом, щодо умов кредитування, зокрема, в частині нарахування відсотків за користування кредитом.
Згідно ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. 
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
28.05.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №108-МЛ/Т, згідно з умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до відповідачки.
Відповідно до п.6.2.3 договору права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання сторонами цього договору.
Згідно з витягом з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги, ОСОБА_1 є боржницею за кредитним договором № 103164488 від 09.01.2024 та загальна сума заборгованості становить 17047,50 грн, складові якої підтверджуються випискою з особового рахунку за кредитним договором.
Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором та необхідність погашення заборгованості ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» повідомило ОСОБА_1 шляхом направлення відповідної претензії на поштову адресу позичальника.
Отже, з досліджених доказів вбачається, що кредитор дотримався умов кредитного договору, натомість відповідачка належним чином не виконала умов договору, що призвело до виникнення заборгованості.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
За правилом ч. 2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-комунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особи внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За положеннями статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).
Щодо вимоги про стягнення основного боргу, суд вважає її обґрунтованою. Встановлено, що відповідачка отримала кредит у розмірі 5000 грн. Таким чином, вимога про стягнення заборгованості за основним боргом в розмірі 5000 грн підлягає задоволенню.
Щодо вимоги про стягнення комісії за надання кредиту в розмірі 595 грн, суд зазначає наступне. 
У пунктах 1.5.1 та 2.3.1 Договору, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» містяться умови про комісію за надання кредиту та пролонгацію. 
Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
У пункті 1.5.1. договору про споживчий кредит № 103164488 від 09.01.2024 сторони погодили сплату комісії за надання кредиту у сумі 391 грн, яка нараховується за ставкою 11,90% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Правових підстав для визнання умови договору про сплату комісії за надання кредиту нікчемною немає.
Тому вимоги позивача про стягнення комісії підлягають задоволенню.
Перевіряючи правомірність нарахування відсотків за користування кредитними коштами за укладеним з відповідачем кредитним договором № 103164488 від 09.01.2024 суд виходить з такого. 
Так, цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договору, яка полягає насамперед у вільному волевиявленні особи на вступ у договірні відносини, а також у вільному визначенні особою умов договору в яких фіксуються взаємні права та обов`язки його сторін. Свобода договору не є абсолютною (необмеженою), вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору.
Відповідно до частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності 24 грудня 2023 року, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%.
Перехідні положення законопроєкту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пункт 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Договір про споживчий кредит № 103164488 укладений 09.01.2024, а тому положення пункту 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» не поширюється на вказаний кредитний договір.            За договором, який укладений з відповідачем, денна процентна ставка повинна розраховуватись на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладення такого договору (не може перевищувати 1%).
Отже, за користування кредитом за період  з 09.01.2024 по по 23.04.2024 відповідач має сплатити проценти в розмірі 1% від суми кредиту в день, що за період 105 днів становить 5250 грн (5000 грн тіло кредиту х 1,0 % х 105 днів). 
Таким чином, загальний розмір відсотків за користування кредитними коштами, що підлягає стягненню, становить 5250 грн.
Згідно з ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу.
Таким чином з відповідачки за кредитним договором № 103164488 від 09.01.2024 слід стягнути заборгованість в сумі 10845 грн, яка складається з 5000 грн тіла кредиту, 595 грн комісії за надання кредиту, 5250 грн відсотків за користування кредитом.
За приписамист.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витратна оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5ст. 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст.137 ЦПК України).
Так, на підставі договору надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025, укладеного між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та адвокатом Усенком М.І., останнім надано правничу допомогу Товариству по захисту його прав та інтересів в судах у справах про стягнення заборгованості за кредитним договором №103164488 від 09.01.2024, укладеним з ОСОБА_1 .
Адвокатом надано клієнту юридичні послуги, у вигляді вивчення матеріалів справи, складання позовної заяви, підготовки адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів та клопотання про витребування такої інформації загальна вартість яких становить 8000 грн та погоджена актом прийому-передачі наданих послуг від 09.03.2026.
Відповідач у відзиві на позовну заяву вказав, що вважає заявлені до стягнення позивачем витрати на правничу допомогу в сумі 8000 грн завищеними, проте при цьому будь-якими доказами не довів неспівмірності вказаних витрат. 
При розв`язанні цього питання суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 13.03.2025 у справі № 275/150/22 (провадження № 61-13766св24) висловив думку, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони з обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат зі складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи. 
Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5, 6 ст. 137 ЦПК України, за змістом яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково - на 63,62% від заявленої суми (10845 грн від 17047,50 грн), суд, дотримуючись принципу пропорційності, доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 5089,60 грн витрат на правничу допомогу (63,62% від 8000 грн).
У зв`язку із задоволенням позову на 63,62 %, в силу ч.1 ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір в розмірі 2662,40 грн (який сплачено з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження розміру ставки при подачі позову через систему «Електронний суд») в сумі 1693,82 грн. 
Керуючись наведеним, ст.ст. 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273-275, 279, 352, 354, 355 ЦПК України суд,

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про споживчий кредит № 1103164488 від 09.01.2024 у загальній сумі 10845 (десять тисяч вісімсот сорок п`ять) грн, яка складається з 5000 грн тіла кредиту, 595 грн комісії за надання кредиту, 5250 грн відсотків за користування кредитом.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судові витрати, що складаються зі: сплаченого судового збору в сумі 1693 (одна тисяча шістсот дев`яносто три) грн 82 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5089 (п`ять тисяч вісімдесят дев`ять) грн 60 коп.  
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.        У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.  
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.       
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит –Капітал», код ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження: м.Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус, поштовий індекс 79029.
Відповідачка –  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя           Н.А.Горгулько