Справа № 646/1005/26 
№ провадження 3/646/378/2026 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.08.2026        м. Харків

Суддя Основ`янського районного суду міста Харкова Барабанова В.В., при секретарі судового засідання Єрмоленко Д.А., за участю захисника – адвоката Бреславець М.Г., розглянувши матеріал про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

27 січня 2026 року о 17-21 год. в м. Харків, пр-т Героїв Харкова, буд. 58, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi А 100 з д.н.з. НОМЕР_2 , у  стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки т.з. за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820, тест 3283, результат огляду становить 1,27 проміле. 
Діями ОСОБА_1 порушено вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, про що складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 576932 від 27.01.2026, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином шляхом направлення судової повістки на номер телефону останнього, однак в судове засідання не з`явився. Від представників Коткова В.В. до суду надходили клопотання про відкладення розгляду справи, які неодноразово судом були задоволені. 
Представник Коткова В.В. звернувся до суду із клопотанням про закриття провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
В обґрунтування клопотання зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає лише за умови доведеного факту керування транспортним засобом особою у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або її відмови від проходження огляду саме як водія, який керує транспортним засобом.
Отже, наявність факту керування транспортним засобом є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення.
Якщо цей факт не доведено, то відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Матеріали справи не містять доказів, які б беззаперечно підтверджували, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а навпаки відповідно до відеозапису він перебуває поряд з транспортним засобом, транспортний засіб припаркований, перебуває у нерухомому стані. ОСОБА_1 керування транспортним засобом не підтверджує.
Інші матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів факту руху автомобіля та керування транспортним засобом ОСОБА_1 у момент, який інкримінується у протоколі про адміністративне правопорушення.
Відеозаписи з нагрудних камер поліцейських , долучені до справи не містять відомості щодо встановленого факту руху автомобіля та керування транспортним засобом ОСОБА_1 , що є обов`язковим елементом об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зважаючи на те, що відеозапис повинен здійснюватися безперервно.
Частина 2 ст. 35 Закону прямо зобов`язує працівника поліції поінформувати водія про конкретну причину зупинки, із чітким посиланням на одну з підстав, визначених у цій статті.
Ця вимога є імперативною, тобто такою, що не допускає тлумачення чи довільного застосування.
Матеріали справи, долучені відеозаписи не містять взагалі відомостей щодо руху транспортного засобу, зупинки транспортного засобу, яким чином працівниками поліції було зафіксовано правопорушення і з чого вбачається, що автомобіль взагалі рухався.
Враховуючи, що інспектор патрульної поліції належним чином не зафіксував та не довів належними і допустимими доказами факту невиконання водієм будь-яких вимог ПДР України, а факт руху та керування відсутній та недоведений, то вимоги поліцейського про пред`явлення відповідних документів та подальші дії є незаконними.
Отже, із матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його був нібито зупинений.
Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Окрім цього, (п.п.5,6,9 розділу VIII) контроль за використанням технічних приладів і технічних засобів, здійснює відповідальна особа, за інформацією, отриманою з їх допомогою,- безпосередньо керівник органу, підрозділу поліції. Дозвіл на копіювання та видачу відеозаписів надається відповідальній особі виключно за рішенням керівника цього органу, підрозділу поліції. Копіювання та видача відеозапису проводяться відповідальною особою на підставі відповідного письмового доручення керівника органу, підрозділу поліції або особи, яка виконує його обов`язки. Відеозаписи працівникам органу, підрозділу поліції видаються в тому вигляді, в якому вони були збережені на док-станції,- без коригування
З доданого до матеріалів справи відеозапису, не вбачається факту керування та руху автомобіля, відеозапис не містить факту руху автомобіля та керування транспортним засобом ОСОБА_1 , оголошення протоколу, як того вимагають положення профільної вищевказаної Інструкції № 1026.
ОСОБА_1 є військовослужбовцем.
Про це свідчать документи, долучені до матеріалів справи та відеофали, долучені працівниками поліції.
Відповідно до Закону України «Про військову службу правопорядку у Збройних Силах України» та відомчих інструкцій у разі вчинення військовослужбовцем адміністративного правопорушення на місце події повинні бути залучені представники ВСП.
Саме вони мають забезпечувати процесуальну законність та захист прав військовослужбовця.
У даному випадку ВСП викликано не було, протокол складено виключно поліцейськими, без належної участі уповноважених представників, що це порушує гарантії військовослужбовця на захист та підлягає кваліфікації як істотне процесуальне порушення.
Слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказам у даній справі, у розумінні статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним та беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумнівів у суду.
Отже, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки фактичні обставини, викладені у протоколі, не підтверджуються сукупністю доказів, а отже, протокол не відповідає вимозі його достовірності.
У зв`язку з викладеним, представник просив закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення № 646/1005/6 відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів. Стаття 268 КУпАП не містить заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Заслухавши доводи захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступного.
Згідно зі ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
За змістом вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
За положеннями ст.16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:
- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;
- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Вимогами п. 2.9-а) ПДР встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно зі ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Відповідно до положень п. 2 розділу І зазначеної інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Положеннями п. 6 розділу І Інструкції встановлено, що огляд на стан сп`яніння, зокрема проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби) та лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до пункту 7 розділу 2 Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові..
У судовому засіданні встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складений уповноваженою особою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП.
Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджуються доказами, наявними в матеріалах справи в сукупності, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 576932 від 27.01.2026;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;
- направленням на огляд водія на стан наркотичного сп`яніння від 27.01.2026;
- результатами огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 від 27.01.2026, тест №3283, згідно якого результати огляду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 становлять 1,27 проміле;
- розпискою ОСОБА_2 від 27.01.2026про зобов`язання не керувати транспортним засобом;
- рапортом інспектора УПП в Харківській області Демченка С. від 27.01.2026;
- відеозаписами з місця події від 27.01.2026.
Суд вважає за необхідне зазначити, що незгода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки такий обов`язок прямо передбачений Правилами дорожнього руху України та не пов`язаний з причиною зупинки транспортного засобу.
Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не містить такого елементу, як причина зупинки транспортного засобу. Об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення не містить у собі елементи іншого правопорушення, а тому кваліфікація діянь особи здійснюється самостійно від інших видів адміністративної відповідальності.
Будь-яких заяв, зауважень, скарг, при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 не подавав, дії працівників поліції не оскаржував.
Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Жодних доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_2 суду не надав.
Суд оцінює не окремі фрагменти розмови працівників поліції, вирвані з контексту, а зміст доказів у їх сукупності. При цьому матеріали справи містять відеозаписи, які були досліджені безпосередньо судом, а також документи, складені працівниками поліції у зв`язку з виявленням правопорушення. Сукупність цих доказів узгоджується щодо істотних для справи обставин.
Відеозаписи є одним із джерел доказів та підлягають оцінці у сукупності з іншими матеріалами справи. Сам по собі факт, що окремий відеозапис розпочинається після часу, зазначеного у протоколі, не свідчить про недостовірність відомостей протоколу або про відсутність події правопорушення.
Сам по собі спосіб долучення відеозапису або його відтворення не свідчить про його недопустимість. Вирішальним є зміст доказу, його зв`язок із предметом доказування та узгодженість з іншими матеріалами справи.
Суд звертає увагу, що долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудної відеокамери працівника поліції є належним та допустимим доказом, оскільки на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого, ч 1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.
Помилковими є твердження захисника про те, що поліцейський не є уповноваженою особою, яка має право складати протокол про адміністративне правопорушення відносно військовослужбовця. У даному разі захисник не ураховує, що адміністративне правопорушення, яке ставиться у провину ОСОБА_1 не належить до військових адміністративних правопорушень, відтак протокол складався поліцейським не щодо військовослужбовця, а щодо водія транспортного засобу.
За таких обставин, у суду відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, як і в доданих до матеріалів справи інших доказах, на яких зафіксовано достатньо відомостей, що доказують факт керування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Інші доводи що притягається до адміністративної відповідальності, суд до уваги не бере та вважає їх такими, що викладені з метою ухилення водія від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суд не знаходить підстав для задоволення клопотання захисника про закриття провадження по справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Дане клопотання ґрунтується на припущеннях захисника та ніяким чином не спростовує вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення. Досліджений в судовому засіданні відеозапис чітко та повністю відображає обставини, зазначені у протоколах про адміністративні правопорушення. Будь-яких інших достатніх та переконливих доказів невинуватості ОСОБА_1 захисником не надано.
З огляду на те, що під час проходження ОСОБА_1 огляду за допомогою спеціального технічного засобу, встановлено, що останній 27 січня 2026 року перебував у стані алкогольного сп`яніння, своїми діями останній порушив вимоги п. 2.9.а. Правил дорожнього руху, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи наведене, приходжу до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом особою у стані алкогольного сп`яніння.
Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).
Згідно із ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Враховуючи обставини, встановлені під час судового розгляду, характер вчиненого правопорушення, особу винного, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, вважаю за можливе накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що буде необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових правопорушень.
Окрім цього, з ОСОБА_1 на користь держави, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Керуючись ст.ст. 130 ч.1, 268, 279, 283, 294 КУпАП, суддя – 

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 с,т. 130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Штраф має бути сплачений правопорушником на розрахунковий рахунок: UA168999980313020149000020001, код отримувача: 37874947, отримувач: ГУК у Харківській області, Банк отримувач: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, Код класифікації доходів бюджету: 21081300, не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір в сумі 665 ( шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок на такі реквізити рахунку: рахунок UA908999980313111256000026001, код ЄДРПОУ 37993783, МФО 899998, отримувач : ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 22030106, пункт з таблиці ставок судового збору 5.
Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Основ`янський районний суд міста Харкова протягом 10 днів з дня винесення такої постанови.

Суддя: В.В. Барабанова