ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 914/2152/25	
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді О.С. Скрипчук
суддів Н.М.Кравчук О.І. Матущак,
розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Львівський автонавантажувач» б/н від 15.06.2026 (вх. № 01-05/1912/26 від 16.06.2026)
про ухвалення додаткового рішення
за матеріалами апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Тібет» б/н від 16.02.25 (вх № 01-05/509/26 від 23.02.26)
на рішення Господарського суду Львівської області від 20.01.2026 (повний текст рішення складено 27.01.2026, суддя Іванчук С.В.)
у справі № 914/2152/25
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Тібет», м. Львів
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча Компанія «Львівський Автонавантажувач», с. Коростів, Стрийський район, Львівська область
про: стягнення коштів в розмірі 31 735 796,00 грн.
ВСТАНОВИВ: 
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 10.06.2026 у справі №914/2152/25 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тібет» б/н від 16.02.25 (вх № 01-05/509/26 від 23.02.26) залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Львівської області від 20.01.2026 у справі № 914/2152/25 залишено без змін.
15.06.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Львівський автонавантажувач» б/н від 15.06.2026 (вх. № 01-05/1912/26 від 16.06.2026) надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить ухвалити додаткову постанову щодо розподілу судових витрат, якою стягнути з апелянта витрати на професійну правничу допомогу адвоката, понесені заявником, у зв`язку з розглядом справи, в загальному розмірі 100 000, 00 грн.
19.06.2026, через систему «Електронний суд» від позивача надійшло заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 22.06.2026 року постановлено здійснити розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Львівський автонавантажувач» б/н від 15.06.2026 (вх. № 01-05/1912/26 від 16.06.2026 про ухвалення додаткового рішення без виклику представників сторін в судове зсідання.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до п.10 ч.3 ст. 2 ГПК України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).
Суд, враховуючи обставини справи застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.
При винесенні додаткової постанови суд виходить з таких мотивів:
У відповідності до статті 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.
Згідно з приписами статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Колегією суддів встановлено, що професійну правничу допомогу відповідачу у даній справі надавала адвокат Пелих Соломія Зіновіївна, повноваження якої підтверджуються Ордером на надання правової допомоги ТОВ «Управляюча компанія «Львівський автонавантажувач», який виданий на підставі Договору №01 про надання правничої допомоги від 19.06.2025 року.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи долучені наступні докази: Договір №01 про надання правничої допомоги від 19.06.2025 року, укладений між адвокатом Пелих Соломією Зіновіївною та ТОВ «Управляюча компанія «Львівський автонавантажувач»; Додаткова угода №2 до Договору №01 про надання правничої допомоги від 19.06.2025 р. від 26.03.2026 року, укладена між адвокатом Пелих Соломією Зіновіївною та ТОВ «Управляюча компанія «Львівський автонавантажувач»; Акт приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 12.06.2026 року, підписаний між адвокатом Пелих Соломією Зіновіївною та ТОВ «Управляюча компанія «Львівський автонавантажувач»; Рахунок №12/06 від 12.06.2026 р., виставлений адвокатом Пелих Соломією Зіновіївною.
В рахунку №12/06 від 12.06.2026 р., виписаному адвокатом Пелих С.З. зазначено: Надання професійної правничої допомоги ТОВ «Управляюча компанія «Львівський автонавантажувач» в суді апеляційної інстанції під час розгляду справи №914/2152/25 (в тому числі, але не виключно, ознайомлення та аналіз апеляційної скарги ТОВ «ТІБЕТ» у даній справі та рішення Господарського суду Львівської області від 20.01.2026 року у справі № 914/2152/25, написання відзиву ТОВ «Управляюча компанія «Львівський автонавантажувач» з пошуком і опрацюванням актуальної та релевантної до спору судової практики Верховного Суду, підготовка до судових засідань та участь в судових засіданнях у справі № 914/2152/25 в Західному апеляційному господарському суді) без зазначення витраченого часу на надану правничу допомогу та загальну вартість 100 000, 00 грн.
Дослідивши вказані докази колегія суддів зазначає, що відповідачем надані достатні та належні докази на підтвердження понесених судових витрат.
Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової Постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).
Відповідно до ч.4 ст.126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Водночас, із наведених вище положень ч.4 ст.126 ГПК України та ч.5 ст.129 ГПК України вбачаються такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Cуд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу. Така правова позиція викладена у Додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2024 року у справі № 357/7395/20.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені, такий правовий висновок сформовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16.
Так, у справі №529/201/20 Верховний Суд відзначив (постанова від 28.09.2022), що у разі відсутності у тексті договору умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг адвоката суди залежно від конкретних обставин справи та інших доказів мають право відмовити у задоволенні заяви про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.
Відсутність в договорі розміру або порядку обчислення адвокатського гонорару (погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару (додаткова постанова Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №922/1163/18). У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг суди мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені до відшкодування, з урахуванням того, чи були такі витрати здійснені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час і неспівмірність порівняно з ринковими цінами. Постанови Верховного Суду від 20.11.2018 року у справі № 910/23210/17, від 13.02.2019 року у справі № 911/739/15.
Колегія суддів, враховуючи наведені вище положення законодавства та практику Верховного Суду, зазначає, що за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи, а також обсягу виконаних адвокатом робіт, доходить висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Апеляційний суд при зменшенні витрат на правову допомогу також враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги та інші обставини.
Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 910/20852/20 та від 16 березня 2023 року по справі № 927/153/22.
Як вбачається з матеріалів справи, правова позиція представника відповідача була сталою та не зазнавала змін протягом усього розгляду спору. Адвокат був обізнаний з обставинами справи та всіма деталями, що з неї випливають, підготовка відзиву на апеляційну скаргу та інших процесуальних документів у справі № 914/2152/25 за таких обставин не вимагала значних затрат часу та зусиль.
При цьому колегія суддів також враховує, що під час апеляційного перегляду справи було проведено лише два судові засідання, а обсяг процесуальних дій представника відповідача не був значним.
З урахуванням положень наведених норм та встановлених обставин справи, керуючись, зокрема, критеріями обґрунтованості, пропорційності до предмета спору та розумності розміру витрат, виходячи з конкретних обставин справи, а також беручи до уваги подане позивачем клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, у розмірі 15 000,00 грн.
Керуючись ст. 126, 129, 244, 282, 283, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд
УХВАЛИВ :
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Львівський автонавантажувач» б/н від 15.06.2026 (вх. № 01-05/1912/26 від 16.06.2026) про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тібет» (79069, Львівська область, місто Львів, вулиця Т. Шевченка, будинок 321; ідентифікаційний код: 20854767) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Львівський автонавантажувач» (79069, Львівська область, місто Львів, вулиця Т. Шевченка, будинок 321; ідентифікаційний код: 31148163) судові витрати за надану правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 15 000,00 грн.
3. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук
Суддя Н.М. Кравчук
Суддя О.І. Матущак