_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/8880/26
Провадження № 2/947/2885/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.07.2026 року м.Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді    Мальованого В.О.,
за участю секретаря    Кочіашвілі А.Д.,
розглянувши у порядку позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Споживчого товариства «Альтаїр 3» про розірвання договору асоційованого членства в споживчому товаристві, стягнення пайових внесків (частки) та курсової різниці,

В С Т А Н О В И В:
26.02.2026 року до суду через систему «Елетронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Споживчого товариства «Альтаїр 3» про розірвання договору асоційованого членства в споживчому товаристві, стягнення пайових внесків (частки) та курсової різниці.
В обґрунтування позову зазначено, що 14.02.2019 року 
 ОСОБА_1 (від її імені представник задовіреністю Татьянчиков А.О. (реквізити довіреності: № ННО 337497від 30.01.2019 року, зареєстрована в реєстрі № 254) уклала зі Споживчим товариством «АЛЬТАЇР 3» Договір асоційованого членства вспоживчому товаристві № 6/14. Відповідно до умов договору відповідач приймає позивача в асоційовані члени, а позивач зобов`язується прийняти участь в реалізації статутних цілей і завдань Відповідача шляхом внесення в повному обсязі своєї Частки, що складається з Паю та Цільового внеску в Товариство, з метою забезпечення Товариством будівництва будинку, і, після здачі будинку в експлуатацію, передати пайовикові закріплений за ним об`єкт. В додатку № 1 до договору «Специфікація об`єкту» визначена характеристика закріпленого за ОСОБА_1 як пайовиком об`єкту: АДРЕСА_1 , загальна площа 52,3 кв.м.
На виконання умов Договору, у строк, зазначений в графіку розрахунків у Додатку № 2 Договору в період з 14.02.2019 року по 12.06.2019 року ОСОБА_1 внесла (сплатила) Частку у повному розмірі в гривні на загальну суму 993 700,00 гривень, що на момент здійснення платежів було еквівалентом 36 678,00 доларам США. В свою чергу, згідно з пунктом 4.2.1. Договору Товариство зобов`язано забезпечити будівництво Будинку в строк – IV-й квартал 2021 року. Однак, станом на момент подачі позовної заяви до суду, такий об`єкт будівництва залишається недобудованим та не введеним в експлуатацію відповідно.
У зв`язку із зазначеним, позивач просить розірвати Договір асоційованого членства в споживчому товаристві № 6/14, укладений 14.02.2019 року між ОСОБА_1 та Споживчим товариством «АЛЬТАЇР 3» та стягнути з Споживчого товариства «АЛЬТАЇР 3» пайовий внесок (Частку), сплачений на виконання умов Договору асоційованого членства в споживчому товаристві № 6/14, укладений 14.02.2019 року, що становив 993 700,00 гривень (дев`ятсот дев`яносто три тисячі сімсот гривень 00 копійок), що на момент проведення платежів було еквівалентом 36 678,00 (тридцять шість тисяч шістсот сімдесят вісім доларів 00 центів) доларів США та курсову різницю, розраховану відповідно до офіційного курсу долара США до гривні, встановленого Національним банком України, станом на день виконання рішення суду у даній справі, а також судові витрати по сплаті судового збору.
Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 09.03.2026 року відкрито позовне провадження у цивільній справі за даним позовом.
У відповідності до ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.
Від представника Споживчого товариства «АЛЬТАЇР 3» Новак Л.А. надійшов відзив, за яким відповідач визнав позов частково, а саме в частині розірвання Договору асоційованого членства у споживчому товаристві та стягнення зі Споживчого товариства сплачених грошових коштів у розмірі 993 700,00 грн., в решті позовних вимог просив відмовити, посилаючись на таке.
У відповідача відсутній обов`язок з повернення позивачу суми грошових коштів, виходячи з еквіваленту до долару США, як цього вимагає позивач. За умовами Договору відсутнє зобов`язання Товариства з повернення позивачу суми внесеної нею частки, виходячи з еквіваленту в іноземній валюті. Навпаки, умовами Договору чітко встановлено, що сума коштів, що повертається пайовику визначається розміром фактично сплачених ним грошових коштів в гривні. Відсутні жодні правові підстави (ані законодавчі, ані договірні) для повернення відповідачем у випадку розірвання Договору будь-якої іншої суми коштів ніж 993 700,00 грн. – сума фактично сплачених позивачем грошових коштів в гривні.
Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовільнити в повному обсязі.
Відповідач, будучи належним чином сповіщеним про дату та час судового засідання, в судове засідання не з`явився, представника не направив.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.
Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За змістом ст. 3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Судом встановлено, що 14.02.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір асоційованого членства у споживчому товаристві № 6/14.
Згідно розділу 1 цього Договору відповідно до Статуту Товариства та цього Договору Товариство приймає Пайовика в асоційовані члени Товариства. Пайовик при підписанні даного Договору ознайомився з положеннями Статуту та згоден їх реалізовувати.
Відповідно до пункту 1.2. Договору пайовик зобов`язався прийняти участь в реалізації статутних цілей і завдань товариства шляхом внесення в повному обсязі своєї частки в Товариство з метою забезпечення товариством будівництва будинку за рахунок внесеного пайовиком паю, а товариство зобов`язується забезпечити будівництва будинку і після здачі будинку в експлуатацію передати пайовикові закріплений за ним об`єкт, за умови використання Пайовиком зобов`язань за цим договором.
Відповідно до Додатку №1 до Договору (специфікації об`єкта) пайовикові після здачі будинку в експлуатацію передається товариством квартира загальною площею 52,3 кв.м. під будівельним номером АДРЕСА_2 .
Відповідно до пункту 2.1. Договору, пайовик в порядку і на умовах, передбачених цим Договором, зобов`язується внести частку в розмірі, еквівалентному 36 678,00 доларів США, що на момент укладення Договору становить 993 700,00 грн за курсом Національного банку України.
Внесення частки пайовиком здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок товариства та/або внесення готівкових коштів в касу товариства в національній валюті України згідно Додатку № 2 до цього договору.
Згідно пункту 7.1 Договору цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.
Відповідно до пункту 3.1.5 пайовик має право вимагати від товариства розірвання даного Договору в разі невиконання товариством своїх зобов`язань згідно п. 4.2.1 цього Договору і повернення фактично внесеної частки на момент розірваного Договору, протягом 20-ти банківських днів з моменту розірвання цього Договору.
Згідно пункту 4.2 товариство зобов`язано: забезпечити будівництво будинку в строк - IV квартал 2021 року (п. 4.2.1), сумлінно виконувати Договір щодо пайовика (п. 4.2.6)
У в разі дострокового розірвання Договору з причин, пов`язаних з невиконанням товариством своїх зобов`язань за цим Договором (а саме - п. 4.2.1) повернути пайовикові фактично внесену ним частку на момент розірвання цього договору у порядку, визначеному цим Договором та п. 3.1.5.
Відповідно до пункту 5.1 Договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором, а у випадках, не передбачених договором, відповідно до чинного законодавства України.
Пунктом 3.2.7 Договору передбачено, що в ході будівництва будинку у зв`язку з технологічною необхідністю та іншими обставинами, що обумовлюють затримку будівництва будинку, товариство має право переносити строк закінчення будівництва будинку, але не більше ніж на 6 (шість) місяців.
Відповідно до Додатку № 2 до Договору, сторони визначили наступний порядок та строки внесення частки: 22 146,00 доларів США, що становило 600 000, 00 грн не пізніше 14.02.2019 року та 14 532 долари США, що становили 393 700,00 грн. не пізніше 15.04.2019 року.
На виконання своїх зобов`язань за Договором позивач з 14.02.2019 року по 12.06.2019 року внесла (сплатила) Частку у повному розмірі в гривні на загальну суму 993 700,00 гривень, що на момент здійснення платежів було еквівалентом 36 678,00 доларам США. 
В свою чергу, згідно з пунктом 4.2.1. Договору Товариство зобов`язано забезпечити будівництво Будинку в строк – IV-й квартал 2021 року. Однак, станом на момент подачі позовної заяви до суду, такий об`єкт будівництва залишається недобудованим та не введеним в експлуатацію відповідно.
При цьому отримавши від позивача вказані грошові кошти свої зобов`язання забезпечити фінансування будівництва будинку не виконало, оскільки будівництво будинку не було закінчено станом на IV-й квартал 2021 року.
Щодо розірвання Договору асоційованого членства в споживчому товаристві № 6/14 від 14.02.2019 року.
Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін, а вразі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на то вона розраховувала при укладенні договору.
Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 09.12.2020 р. у справі № 199/3846/19 навів критерії, які необхідно враховувати при оцінці істотності порушення умов договору як підстави для його розірвання.
Істотним є таке порушення, що тягне за собою для іншої сторони неможливість досягнення мети договору, тобто, вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, слід встановити: наявність істотного порушення договору та шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може полягати в реальних збитках і (або) упущеній вигоді; її розмірі, а також чи є істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що вона змогла отримати.
Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» - позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу повноважень суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України.
Критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.
Відповідач не виконав свій обов`язок у встановлений Договором строк, станом на час звернення позивача з даним позовом об`єкт будівництва залишається недобудованим та не введеним в експлуатацію, що стороною відповідача не оспорюється, що є істотним порушенням умов договору.
Позивач втратив можливість отримати у власність проінвестований ним об`єкт квартиру загальною площею 52,3 кв. м. під будівельним номером АДРЕСА_2 , у строки обумовлені Договором, що суд вважає істотним порушенням відповідачем умов Договору.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також визнання відповідачем позову в даній частині, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню, як обґрунтовані та доведені.
Щодо стягнення пайового внеску.
Відповідно до ч. 5 ст. 653 ЦК України якщо договір розірваний у зв`язку з істотними порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих розірванням договору.
Позивач вважає, що валютою зобов`язання є долар США, а валютою платежів – гривня, та просить суд стягнути з відповідача суму грошових коштів у національній валюті, сума яких є еквівалентною 36 678,00 доларів США на момент платежу, тобто включно з курсовою різницею.
Відповідач, не погоджуючись з позицією позивача, вказує, що Товариство отримало від позивача 993 700,00 грн, внесеної ним частки за Договором асоційованого членства у споживчому товаристві № 6/14 від 14.02.2019 року. Вказаним Договором асоційованого членства встановлено обов`язок Товариства у випадку розірвання Договору - повернути пайовику всю суму частки, яка фактично була ним внесена в гривні на момент розірвання цього Договору (п. 2.6, 5.2 Договору).
Встановлено право пайовика вимагати від Товариства повернення фактично внесеної ним частки на момент розірвання Договору (п. 3.1.5 Договору).
Відповідно до умов укладеного між позивачем та відповідачем Договору (а саме - пункти 2.6, 3.1.5) у відповідача у випадку розірвання цього Договору наявний обов`язок з повернення позивачу 993 700,00 грн - суми фактично сплачених позивачем грошових коштів в гривні. У відповідача відсутній обов`язок з повернення позивачу суми грошових коштів в еквіваленті до долару США, як цього вимагає позивач.
Згідно зі ст.99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Водночас Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання на території України грошових одиниць іноземних держав.
Відповідно до вимог ст.192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
За змістом ст. 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у ст.533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У ч.1 ст.627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одним із елементів належного виконання зобов`язання є його виконання у валюті, погодженій сторонами.
Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які укладаються та виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово висновувала, що у цивільному законодавстві відсутня заборона на укладення правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги.
Такий підхід до розуміння правової природи іноземної валюти як валюти зобов`язання є усталеним і послідовним у практиці Великої Палати Верховного Суду (постанови від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16, від 23 жовтня 2019 року в справі № 723/304/16, від 09 листопада 2021 року в справі № 320/5115/17, від 11 вересня 2024 року в справі № 500/5194/16-ц).
У пункті 2.1 оспорюваного Договору, Пайовик в порядку і на умовах, передбачених цим Договором, зобов`язується внести Частку в розмірі еквівалентному 36 678,00 доларів США, що на момент укладення Договору становить 993 700,00 грн. за курсом Національного банку України.
Зазначений в даному пункті розмір Частки, закріплений в гривні, в частині не оплаченої Пайовиком може бути проіндексований (збільшений) Товариством в односторонньому порядку, під час дії цього Договору, у разі збільшення вартості долара США по відношенню до гривні, виходячи з курсу встановленого Національним банком України. Індексація проводиться щодо сум внесених після укладення цього Договору, в разі збільшення вартості долара США шляхом множення на курсову різницю, у порядку, передбаченому Додатком № 2.
Пайовик вносить Частку (або її частину, згідно з графіком) виключно в національній валюті України гривні - виходячи з розміру Частки (або її частини), закріпленого в еквіваленті долара США за курсом Національного Банку України на день сплати платежу.
За п.2.2 цього Договору внесення Частки Пайовиком здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства та/або внесення готівкових коштів в касу Товариства в національній валюті України у порядку, визначеному в Додатку № 2 до цього Договору.
Згідно п. 2.6 Договору у випадках, коли за цим Договором передбачається повернення Частки (частини Частки) Пайовикові, сума коштів, що повертаються визначається розміром фактично сплачених грошових коштів в гривні на момент повернення за вирахуванням санкцій за невиконання Пайовиком своїх зобов`язань, при цьому сума Частки, яка підлягає поверненню не індексується і на неї не нараховуються відсотки.
Відповідно до ч.1 ст.637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст.213 ЦК України. У частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення.
Підставою для тлумачення судом правочину є наявність спору між сторонами щодо його змісту, невизначеність і незрозумілість буквального значення слів, понять і термінів у тексті всієї угоди або її частини, що не дає змогу з`ясувати дійсний зміст угоди або її частини, а волевиявлення сторони правочину не дозволяє однозначно встановити її намір. У той же час тлумачення не може створювати нові умови договору, а виключно роз`яснює існуючі умови угоди. Тобто суд може постановити рішення про тлумачення змісту договору без зміни його умов. Оскільки метою тлумачення правочину є з`ясування змісту його окремих частин, який складають права та обов`язки сторін, то тлумачення потрібно розуміти як спосіб виконання сторонами умов правочину.
У цій справі сторони погодили, що одиницею виміру суми коштів за цим зобов`язанням є долар США (валюта зобов`язання).
Валютою платежу сторони у договорі визначили національну валюту - гривню.
Таким чином, належним виконанням зобов`язання, яке виникло між сторонами, є повернення Товариством позивачу грошових коштів у національній валюті, сума яких є еквівалентною 36 678,00 доларів США на момент платежу.
Така позиція суду ґрунтується на положеннях постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року по справі № 500/5194/16, за якою зроблено висновок щодо застосування частини другої статті 533 ЦК України:
«78. Відсутність у договорі посилання на валюту платежу не спростовує вимог публічного порядку про те, що на території України гривня є єдиним засобом платежу незалежно від валюти зобов`язання, що виникло між фізичними особами резидентами.
79. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що у випадку наявності спору між сторонами та його вирішення судом відповідає дню виконання судового рішення».
Велика Палата Верховного Суду вказала, що за частиною другою статті 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
У цій справі спір виник у зв`язку з невиконанням відповідачем у добровільному порядку договірного зобов`язання, в зв`язку з чим спір підлягає вирішенню судом. На момент розгляду справи судом платіж на виконання умов договору відповідач не здійснив.
Стягнення заборгованості за договором у судовому рішенні підтверджує наявність між сторонами невиконаного зобов`язання та обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора в межах процедури виконання судового рішення (виконавчого провадження).
Тому, формулюючи висновок щодо застосування частини другої статті 533 ЦК України у спірних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду констатувала, що якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що у випадку наявності спору між сторонами та його вирішення судом відповідає дню виконання судового рішення.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово висновувала, що у цивільному законодавстві відсутня заборона на укладення правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги.
Такий підхід до розуміння правової природи іноземної валюти як валюти зобов`язання є усталеним і послідовним у практиці Великої Палати Верховного Суду (постанови від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16, від 23 жовтня 2019 року в справі № 723/304/16, від 09 листопада 2021 року в справі № 320/5115/17, від 11 вересня 2024 року в справі № 500/5194/16-ц).
Стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у національній валюті, сума яких є еквівалентною 36 678,00 доларів США, має бути здійснена на момент платежу.
Крім того, відповідно до постанови Верховного Суду від 19 травня 2026 року у справі № 521/11518/24, в спірних правовідносинах сторони погодили, що сума коштів, яка підлягає сплаті пайовиком, визначається у гривні на дату проведення платежу за курсом долара США (пункти 2.1, 2.2 договору, додаток № 2 до договору), суди попередніх інстанцій правильно виснували, що належним виконанням зобов`язання з повернення відповідачем позивачці грошових коштів є сплата коштів у національній валюті у розмірі, еквівалентному 34 480,00 дол. США (які були фактично сплачені позивачкою на користь відповідача на підставі розірваного договору) з урахуванням курсової різниці. У справі, яка переглядається, зазначивши про необхідність повернення фактично внесеної частки на момент розірвання (пункт 3.1.5 договору), а така сума вносилася суми в еквіваленті 34 480,00 дол. США на дату платежу (пункти 2.1, 2.2 договору, додаток № 2 до договору), Верховний Суд погоджується з висновками судів про те, що одиницею виміру коштів, які підлягають поверненню за цим зобов`язанням, є долар США. Тобто змістом зобов`язання є повернення заборгованості в розмірі, який еквівалентний 34 480,00 дол. США на момент їх повернення.
Відтак, підлягає задоволенню позовна вимога про стягнення з Споживчого товариства «АЛЬТАЇР 3») на користь ОСОБА_1 пайового внеску (Частки), сплаченого на виконання умов Договору асоційованого членства в споживчому товаристві № 6/14, укладений 14.02.2019 року, що становив 993 700,00 гривень (дев`ятсот дев`яносто три тисячі сімсот гривень 00 копійок), що на момент проведення платежів було еквівалентом 36 678,00 (тридцять шість тисяч шістсот сімдесят вісім доларів 00 центів) доларів США та курсову різницю, розраховану відповідно до офіційного курсу долара США до гривні, встановленого Національним банком України, станом на день виконання рішення суду у даній справі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 12 693,52грн.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.
Оскільки позовні вимоги про розірвання договору асоційованого членства у споживчому товаристві та стягнення внесеної (сплаченої) ОСОБА_1 частки в гривні на загальну суму 993 700,00 грн. пайових внесків (частки) Споживче товариство «Альтаїр 3» визнає, то відповідно до вимог ст.ст. 141, 142 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то Позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що були сплачені ним при подачі позову до суду, тобто, 6346,76 грн. та стягнути з відповідача – Споживчого товариства «Альтаїр 2» на користь ОСОБА_1 решту суми сплаченого судового збору у розмірі 6346,76 грн.

Керуючись ст.ст. 4-13,76-89,258-273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Розірвати Договір асоційованого членства в споживчому товаристві 
№ 6/14, укладений 14.02.2019 року між ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) та Споживчим товариством «АЛЬТАЇР 3» (Код ЄДРПОУ: 41769260, місцезнаходження юридичної особи: 65048, м. Одеса, вул. Осипова, буд. 25).

Стягнути з Споживчого Товариства «АЛЬТАЇР 3» (Код ЄДРПОУ: 41769260, місцезнаходження юридичної особи: 65048, м. Одеса,вул. Осипова, буд. 25) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) пайовий внесок (Частку), сплачений на виконання умов Договору асоційованого членства в споживчому товаристві № 6/14, укладений 14.02.2019 року, що становив 993 700,00 гривень (дев`ятсот дев`яносто три тисячі сімсот гривень 00 копійок), що на момент проведення платежів було еквівалентом 36678,00 (тридцять шість тисяч шістсот сімдесят вісім доларів 00 центів) доларів США та курсову різницю, розраховану відповідно до офіційного курсу долара США до гривні, встановленого Національним банком України, станом на день виконання рішення суду у даній справі.
Повернути ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору у зв`язку із частковим визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті у розмірі 6346,76 гривень (шість тисяч триста сорок шість гривень сімдесят шість копійок).
Стягнути з Споживчого Товариства «АЛЬТАЇР 3» (Код ЄДРПОУ: 41769260, місцезнаходження юридичної особи: 65048, м. Одеса, вул. Осипова, буд. 25) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) 6346,76 гривень (шість тисяч триста сорок шість гривень сімдесят шість копійок) в рахунок сплаченого судового збору.
Повний текст рішення складений 17.07.2026.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня її підписання. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи:
Позивач – ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ).
Відповідач– Споживче товариство «АЛЬТАЇР 3» (Код ЄДРПОУ: 41769260, місцезнаходження юридичної особи: 65048, м. Одеса, вул. Осипова, буд. 25).

Суддя В. О. Мальований