РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року 	справа № 580/4554/26 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Орленко В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області, про визнання протиправним та скасування рішення, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області, в якому просить: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.06.2025 року № 0452364-2407-2301- UА71020250000078192, на суму 163339,05 грн.
В обґрунтування вимог зазначено, що Позивач отримала комплекс будівель та споруд, що розташований по АДРЕСА_1 . На думку Позивача спірне ППР є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки позивач є сільськогосподарським товаровиробником, наявні у власності приміщення віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" та відповідно до пп. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 262 ПК України, не є об`єктом оподаткування податком на майно, оскільки використовується за призначенням для здійснення господарської діяльності та не здаються в оренду, лізинг, позичку
Ухвалою суду від 05.05.2026 відкрито провадження у справі № 580/4454/26 та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). 
Відповідач позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити повністю, надав до суду письмовий відзив на позов, в якому зазначив, що спірні ППР є правомірним та не підлягає скасуванню, оскільки прийняті з урахуванням положень чинного податкового законодавства. Додатково зазначено, що споруда (будівля) не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за наявності сукупності умов: - така нежитлова будівля віднесена до класу «Нежитлові сільськогосподарські будівлі» (код 1271) Класифікатора будівель та споруд НК 018:2023; - власником такої будівлі є сільськогосподарський товаровиробник (юридичних та фізичних осіб); - використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання; - така нежитлова будівля не здається її власником в оренду, лізинг, позичку. За даними податкової звітності за період 2024 року. ФОП ОСОБА_1 , згідно поданих звітів до контролюючих органів доходів не отримувала від провадження підприємницької діяльності. Відтак немає підтвердження, що ФОП ОСОБА_1 є сільськогосподарський товаровиробником. Відповідно не можна розглядати і доведення факту використання даної будівлі за цільовим призначенням.
Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.
Матеріалами справи встановлено, що Позивач є фізичною особою-підприємцем та здійснює господарську діяльність згідно КВЕД 01.11 – Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний вид діяльності).
Згідно Договору дарування комплексу будівель та споруд від 08.06.2021, зареєстрованого в реєстрі №302291, ОСОБА_1 отримала в дар комплекс будівель та споруд, що розташований по АДРЕСА_1 .
10.06.2025 ГУ ДПС у Черкаській області прийняте податкове повідомлення- рішення з податку на нерухоме майно: Податкове повідомлення-рішення від 10.06.2025 № 0452364-2407-2301- UА71020250000078192, на суму 163339,05 грн.
14.03.2025 позивач звернулася із скаргою до ДПС України, де просила скасувати ППР № 0452364-2407-2301-UA71020250000078192 від 10.06.2025 на суму 163339,05 грн за 2024 рік в зв`язку з тим, що по позивачка є сільськогосподарським товаровиробником, наявні у власності приміщення віднесені до класу «Нежитлові сільськогосподарські будівлі» та відповідно до пп. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 262 Податкового кодексу України, не є об`єктом оподаткування податком на майно, оскільки використовується за призначенням для здійснення господарської діяльності та не здаються в оренду, лізинг, позичку.
За результатами розгляду даної скарги ДПС України прийнято рішення №8030/6/99-00-06-
01-02-06 від 30.03.2026 року, яке було вручено позивачці 03.04.2026 засобами поштового зв`язку, згідно якого, відмовлено позивачці у задоволенні скарги, а спірне ППР залишено в силі. 
Вважаючи вищевказане ППР протиправним, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі ПК України) є спеціальним законодавчим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Статтею 15 ПК України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з вказаним Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з вказаним Кодексом.
Згідно із статтею 265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.
Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 261 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.
За змістом пункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку;
Відповідно до підпунктів 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Відповідно підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власно виробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.
Визначення поняття «сільськогосподарський товаровиробник» також міститься у статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років» від 18 січня 2001 року №2238-III, під яким мається на увазі фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.
Згідно з абзацом другим статті 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційноправових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.
Отже застосування пункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України передбачає наявність двох умов, перша з яких власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником (юридичною та фізичною особою), друга об`єкт нерухомості (будівля, споруда) віднесений до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, (код 1271) Національного класифікатора будівель та споруд НК 018-2023, та не здається їх власником в оренду, лізинг, позичку.
Суд встановив, що ОСОБА_1 , набула права власності на комплекс будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 згідно Договору дарування комплексу будівель та споруд від 08.06.2021, зареєстрованого в реєстрі №963.
Комплекс будівель та споруд, розташований на земельній ділянці загальною площею 3,8947 га, кадастровий номер 7122587600:06:001:0201, яка належить до комунальної власності, з цільовим призначенням 01.01. для товарного сільськогосподарського виробництва, і знаходиться, згідно договору оренди з сільською радою від 27.12.2023 року, у користуванні позивачки.
Згідно квитанції позивачем вноситься орендна плата.
Крім того, згідно Договору про постачання електричної енергії споживачу №71121000277 від 29.12.2020, який укладено з ОСОБА_2 , а також додатків до нього, довідки Черкасиенергозбут, у яких відображено адресу об`єкта електрифікації: АДРЕСА_1 , позивач сплачує за вказаною адресою кошти за споживання електроенергії.
При цьому спірні приміщення віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023.
Міністерством економіки України наказом від 16.05.2023 № 3573 затверджено і введено в дію Національний класифікатор будівель та споруд НК 018-2023, на заміну ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в НК 018-2023 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.
Відповідно до названого Національного класифікатора будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» (група 127 «Будівлі нежитлові інші» клас 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення»).
Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з НК 018-2023.
Згідно висновку експертизи, проведеної інженером з інвентаризації нерухомого майна та експертом будівельним від 24.04.2026, встановлено, що зазначене нерухоме майно використовується ОСОБА_1 , як споруди сільськогосподарського товаровиробників та віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі (код 1271) Національного класифікатора будівель та споруд НК 018-2023.
Довідкою Селищенської сільської ради №355/02-32 від 12.03.2026 підтверджено, що ОСОБА_1 , відноситься до сільськогосподарських товаровиробників, з основним видом діяльності КВЕД 01-11, а належні їй будівлі та споруди за адресою АДРЕСА_1 не є об`єктом оподаткування в силу приписів передбачених пунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України та рішенням Селищенської сільської ради №27-1/VIII від 14.06.2022.
Таким чином усі наведені вище аргументи та докази свідчать про те, що належні на праві власності позивачці, нежитлові будівлі використовуються для ведення особистого селянського господарства, а саме для зберігання сільськогосподарської продукції, насіння та для зберігання сільськогосподарської техніки, що необхідна для обробки земельної ділянки, для ремонту сільськогосподарської техніки, для зберігання добрив та іншого с/г інвентарю.
Відтак, правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати є правовий статус будівлі. Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з НК 018-2023.
Попри це, на підставі висновків експертизи, довідки с/р, договорів оренди земельної ділянки, договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії та довідки, акту перевірки проведеної комісією сільської ради встановлено факт, що нежитлові будівлі, які належать позивачу на праві власності, за вимогами НК 018-2023 віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, використовуються позивачем безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, як сільськогосподарським товаровиробником, та не здаються в оренду, лізинг.
Відповідач не довів, що позивачем впродовж 2024 року використовував належні йому на праві власності об`єкти нерухомості у будь-якій іншій, відмінній від сільськогосподарської діяльності спосіб.
Вищевказане в своїй сукупності дає суду підстави дійти висновку, що нежитлові будівлі, які належать позивачці на праві власності, не є об`єктами оподаткування за спірний період, відповідно до пункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, що свідчить про протиправність рішень Відповідача та є підставою для їх скасування.
Решта доводів Відповідача висновків суду не спростовують.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин, системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Відсутні підстави для розподілу судових витрат, позивач звільнена відс плати судового збору.
Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 255, 295-297 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати противоправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Черкаській області від визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.06.2025 року № 0452364-2407-2301- UА71020250000078192.
Судові витрати не розподіляються.
Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням рішення ВРП від 17.08.2021 № 1845/О/15-21 Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.
Рішення суду направити сторонам справи.

Рішення складене та підписане 13.07.2026.

Суддя 	Валентина ОРЛЕНКО