ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 641/8633/24
Номер провадження 22-ц/818/3336/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого судді (судді-доповідача) Мальованого Ю.М.,
суддів Маміної О.В., В.Б. Яцини,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Македона Олександра Андрійовича, який діє в інтересах Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Слобідського районного суду м. Харкова від 19 січня 2026 року у складі судді Богдан М.В. по справі № 641/8633/24 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 04 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 04 червня 2018 року. Підписавши Анкету-заяву, відповідач підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту, що складають договір про надання банківських послуг, та зобов`язалася виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 70 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .
АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавала своєчасно Банку грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору (не сплачувала щомісячні мінімальні платежі). Станом на 28 січня 2023 року у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 28 січня 2023 року направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості, проте відповідач на контакт не виходила, не вчинила жодної дії на погашення заборгованості, у зв`язку з чим кредит 26 лютого 2023 року став у формі «на вимогу».
Розмір заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Універсал Банк» за договором станом на 24 вересня 2024 року становить 91 708,99 грн, що складається з: 91 708,99 грн - загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 0,00 грн - заборгованості за пенею; 0,00 грн - заборгованості за порушення грошового зобов`язання.
Посилаючись на вказане, АТ «Універсал Банк» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором про надання банківських послуг від 04 червня 2018 року у розмірі 91 708,99 грн та судові збір у розмірі 3028,00 грн.
До суду від представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Підодвірного Тараса Івановича надійшов відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав. В обґрунтування відзиву посилався на те, що Позивач не довів належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, що відповідач при складанні Анкети-заяви ознайомилася саме з наданими Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку, а також на яких умовах та з якими відсотками і штрафними санкціями погодилась відповідач під час підписання Анкети-заяви. Зазначив, що не доведено повноваження особи, якою підписано Анкету-заяву від 04 червня 2018 року з боку Банку; до позову не надано належним чином завірену копію або оригінал Таблиці обчислення вартості кредиту, Паспорту кредиту, що були б підписані відповідачем; відсутній Додаток, у якому мала б бути визначена сума встановленого кредитного ліміту та умови його погашення; не надано доказів перерахування кредитних коштів на особовий рахунок, видачі платіжної картки, ознайомлення відповідача з Умовами публічного договору. Зазначив, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не можна вважати обґрунтованим, оскільки позивачем у тіло кредиту включалися відсотки, погашені за рахунок кредиту, внаслідок чого тіло кредиту, на думку відповідача, штучно збільшено на 47 528,24 грн. Зазначив, що банком не надано меморіальних ордерів, на підставі яких проводилось договірне списання коштів в рахунок погашення відсотків, хоча пунктом 6.5 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22, передбачено складання таких ордерів. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.
До суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій представник наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що з Деталізованої виписки про рух коштів по картковому рахунку відповідача та розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користувалася отриманою кредитною карткою та частково погашала утворену заборгованість, проте станом на момент подання позову має заборгованість у розмірі 91 708,99 грн (витрати по картці на суму 507 099,04 грн, поповнення на суму 415 390,05 грн). Зазначив, що сума отриманих у кредит коштів не обмежується сумою встановленого кредитного ліміту по картці, оскільки відповідачем також були оформлені послуги покупки частинами на загальну суму 79 119,87 грн. Просив задовольнити позов у повному обсязі.
Рішенням Слобідського районного суду м. Харкова від 19 січня 2026 року у задоволенні позовних вимог АТ «Універсал Банк» відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що надані позивачем Умови і правила обслуговування в редакції, чинній з 27 листопада 2021 року, тоді як кредитний договір у вигляді Анкети-заяви підписаний позичальником 04 червня 2018 року, а тому відсутні підстави вважати, що саме з цими Умовами, Тарифами, Паспортом та Таблицею відповідач ознайомилась і погодилась, підписуючи Анкету-заяву. Тарифи банку, Паспорт споживчого кредиту та Таблиця обчислення загальної вартості кредиту не можуть підтверджувати умови кредитування, оскільки не підписані позичальником. В Анкеті-заяві від 04 червня 2018 року відсотки не зазначені, строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, суд визнав неправомірним та безпідставним списання банком коштів в рахунок погашення відсотків у загальному розмірі 50 240,49 грн, внаслідок чого тіло кредиту було безпідставно збільшено, а визначена банком заборгованість є необґрунтованою. Зарахувавши кошти, неправомірно списані банком в рахунок погашення відсотків, на погашення тіла кредиту, суд встановив, що відповідачем за період з 05 червня 2018 року по 24 вересня 2024 року внесено в рахунок погашення заборгованості за кредитом кошти у загальному розмірі 406 692,97 грн, що значно перевищує розмір кредитного ліміту 70 000,00 грн, а тому відповідач виконала свої зобов`язання перед банком, повернувши у повному обсязі надані кредитні кошти.
Не погоджуючись з рішенням суду, Акціонерне товариство «Універсал Банк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було досліджено механізму отримання банківських послуг проєкту «Monobank», а також процедуру ознайомлення Споживача з Умовами, правилами обслуговування, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту, внаслідок чого суд дійшов передчасних висновків про те, що Клієнт не був ознайомлений із зазначеними документами. Скаржник посилається на те, що Умови і правила, опубліковані на офіційному сайті Банку за посиланням https://www.monobank.ua/terms, перебувають у публічному доступі, а тому є загальновідомим фактом, який не потребує доказування в розумінні частини 3 статті 82 ЦПК України, а в учасників справи відсутній обов`язок долучати такий доказ у паперовому вигляді в розумінні частини 9 статті 83 ЦПК України. Зазначає, що Клієнтом неодноразово проведено банківські операції з використанням власної картки, чим відповідач надавала згоду зі змінами та доповненнями до Договору. Скаржник посилається на укладення договору в електронній формі за правилами Закону України «Про електронну комерцію» з використанням удосконаленого електронного підпису, генерація якого засвідчена в Анкеті-заяві (пункт 6), та на постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, постанову Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010. 
Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Слобідського районного суду м. Харкова від 19 січня 2026 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.
Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України – в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 04 червня 2018 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг (т. 1, а.с.19).
Відповідно до підписаної анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг відповідач просила Банк відкрити поточний рахунок у гривні на її ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов Договору та умов даної заяви.
У заяві зазначено, що ОСОБА_1 погодилася з тим, що дана заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладення якого вона підтверджує і зобов`язується виконувати його умови, а також, що вона ознайомлена з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримала їх примірники у мобільному додатку, вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Беззастережно погодилась з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погодилась з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту Банк повідомляє її шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.
Крім того, ОСОБА_1 відповідно до підписаної анкети-заяви просила вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналоги обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті їй у Банку, засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для надання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно з Договором.
Також ОСОБА_1 визнала, що удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях і підтвердила, що всі наступні правочини можуть вчинятися нею та/або Банком з використанням електронного/удосконаленого електронного підпису.
Анкета-заява містить паспортні та анкетні дані відповідача, водночас в анкеті-заяві відсутні дані про процентну ставку, строк кредитування, строки здійснення періодичних платежів та наслідки порушення умов кредитування. У анкеті-заяві є лише посилання на те, що ОСОБА_1 погоджується з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та те, що про зміну доступного кредитного ліміту Банк повідомляє її шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.
До позовної заяви Банком долучено Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank Universal Bank, затверджені Протоколом Правління № 46 від 24 листопада 2021 року, що набувають чинності з 27 листопада 2021 року, та Тарифи банку Чорної картки monobank, Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Колегія суддів звертає увагу, що позивачем надані Умови і правила в редакції, чинній з 27 листопада 2021 року, тоді як кредитний договір у вигляді анкети-заяви підписаний позичальником 04 червня 2018 року, тобто більш ніж за три роки до набуття чинності наданою позивачем редакцією Умов.
Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано розрахунок заборгованості за договором б/н від 04 червня 2018 року, укладеним між Банком та ОСОБА_1 , відповідно до якого станом на 24 вересня 2024 року її розмір становить 91 708,99 грн, із них: 91 708,99 грн – загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 0,00 грн – заборгованість за відсотками; 0,00 грн – заборгованість за пенею (т. 1, а.с. 6-18). 
З розрахунку заборгованості вбачається, що Банком проводилось нарахування процентів за процентними ставками 38,4 % та 37,2 % річних, які зараховувались у загальну заборгованість за тілом кредиту; загальна сума таких процентів становить 48 403, 71 грн. Із цього ж розрахунку вбачається, що Банком проводилось зарахування сплачених ОСОБА_1 сум в рахунок погашення заборгованості за відсотками; загальний розмір таких сум також становить 48 403, 71 грн.
Також до Відповіді на відзив позивачем додано Виписку про рух коштів по картковому рахунку ОСОБА_1 , відповідно до якої за період користування кредитними коштами проведено витрат по картці на суму 507 099,04 грн, поповнень рахунку – на суму 415 390,05 грн, а відповідач, крім використання встановленого кредитного ліміту, також оформлювала послуги покупки частинами на загальну суму 79 119,87 грн. (т. 1, а.с. 138-157).
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За положеннями абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Згідно із цим Законом послуга – це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит – це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).
Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ «Універсал Банк»). 
Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
У рішенні № 7-рп/2013 від 11 липня 2013 року Конституційний Суд України вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини 4 статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини 1 статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Виходячи з наведених норм чинного законодавства, договір, в тому числі і кредитний, може бути укладений шляхом приєднання до запропонованих умов однією із сторін, оформлений у формулярах або інших стандартних формах.
В разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), яка є релевантною стосовно порядку укладання договору кредиту, було зазначено наступну правову позицію щодо належного стандарту доведення факту узгодження Умов та правил банківських послуг. 
З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Тому відсутні підстави вважати, що наданий позивачем витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank Universal Bank, затверджених Протоколом Правління № 46 від 24 листопада 2021 року, за відсутності доказів, що відповідач саме з ними ознайомилась при підписанні Анкети-заяви від 04 червня 2018 року, є достатнім доказом укладення договору кредиту на тих умовах, які там зазначені. Колегія суддів додатково враховує, що надана позивачем редакція Умов набула чинності лише з 27 листопада 2021 року, тобто більш ніж через три роки після підписання ОСОБА_1 . Анкети-заяви, а тому об`єктивно не могла бути тією редакцією, з якою відповідач була ознайомлена на момент укладення договору. Доводи апеляційної скарги Банку щодо нерелевантності правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17 є безпідставними, виходячи з наведених вище мотивів, а також узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2025 року у справі № 336/6542/21.
Тарифи банку Чорної картки monobank, Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank та Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача також не можуть підтверджувати умови кредитування, оскільки не підписані відповідачем. У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 викладено правову позицію, згідно з якою ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. У матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді Умов і правил, Паспорту споживчого кредиту, Тарифів, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту, а тому відсутні підстави вважати, що саме з наданими позивачем документами відповідач ознайомилась і погодилась, підписуючи Анкету-заяву. 
Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76, 77 ЦПК України).
Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Із наданих позивачем доказів анкета-заява від 04 червня 2018 року містить підпис відповідача. В анкеті зазначено номер відкритого карткового рахунку, згідно виписки по якому відповідач використовувала кредитні кошти.
Водночас анкета-заява не містить домовленості сторін про сплату процентів ані за користування кредитними коштами, ані за прострочення повернення кредиту; строк кредитування та строки здійснення періодичних платежів в анкеті-заяві не встановлені.
Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 серпня 2023 року у справі № 206/3009/15 (провадження № 61-5576св23).
Із змісту наданих позивачем розрахунку заборгованості та Деталізованої виписки про рух коштів по картковому рахунку вбачається, що ОСОБА_1 активно користувалася кредитними коштами, а також вносила кошти на погашення заборгованості. Відповідно до даних розрахунку заборгованості, позивач за користування кредитними коштами нараховував відповідачу відсотки за процентними ставками 38,4 % та 37,2 % річних, розмір яких не був узгоджений сторонами під час підписання ОСОБА_1 04 червня 2018 року Анкети-заяви.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2020 року у справі № 643/5521/19 (провадження № 61-20093св19) зазначено, що в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Якщо анкета-заява не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку по їх сплаті, а суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованості, підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі № 697/302/20, провадження № 61-2498св22, в якій АТ «Універсал Банк» було пред`явлено вимоги про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank».
Оскільки в анкеті-заяві від 04 червня 2018 року процентна ставка та строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, то списання Банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування кредитом є неправомірним. Отже, колегія суддів вважає, що ці кошти підлягають зарахуванню на погашення тіла кредиту.
Із розрахунку заборгованості та Виписки про рух коштів по картковому рахунку ОСОБА_1 вбачається, що за період користування кредитними коштами загальна сума витрат по картці становить 507 099,04 грн, а загальна сума надходжень (поповнень) – 415 390,05 грн, унаслідок чого розмір заборгованості становить 91 708,99 грн (507 099,04 грн – 415 390,05 грн), що відповідає сумі, заявленій Банком до стягнення. При цьому сплачені відповідачем кошти розподілялись банком, в тому числі, на погашення відсотків, які передбачені Умовами, що відповідачем не підписані, тобто частково не спрямовувались на погашення тіла кредиту, у зв`язку з чим заборгованість за тілом кредиту в обліку Банку зростала.
Враховуючи, що Анкетою-заявою від 04 червня 2018 року не узгоджено умов щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, кошти, неправомірно нараховані Банком та одразу ж зараховані ним в рахунок погашення відсотків, у загальному розмірі 48 403,71 грн підлягають зарахуванню на погашення тіла кредиту. 
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач у повному обсязі повернула отримані кредитні кошти, оскільки цей висновок зроблено без належного аналізу наданих Банком розрахунку заборгованості та Виписки про рух коштів по картковому рахунку. 
З огляду на викладене, розмір заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Універсал Банк» за тілом кредиту, що підлягає стягненню, становить 43 305,28 грн (91 708,99 грн – 48 403,71 грн).
Доводи апеляційної скарги про те, що Умови і правила надання банківських послуг, опубліковані на офіційному сайті Банку, є загальновідомим фактом у розумінні частини 3 статті 82 ЦПК України та публічно доступним доказом у розумінні частини 9 статті 83 ЦПК України, колегія суддів відхиляє, оскільки сама по собі публічна доступність будь-якої редакції Умов на сайті Банку не звільняє позивача від обов`язку довести, що саме та редакція Умов, яка додана до позовної заяви та чинна з 27 листопада 2021 року, була доведена до відома відповідача та погоджена нею станом на дату укладення договору – 04 червня 2018 року. Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги щодо вчинення відповідачем конклюдентних дій (проведення банківських операцій з використанням картки) як підтвердження згоди з Умовами і правилами, оскільки таке користування карткою саме по собі не доводить ознайомлення та погодження відповідача з конкретною редакцією Умов, наданою позивачем до позовної заяви.
Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав Банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2025 року у справі № 336/6542/21).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин справи в частині визначення розміру заборгованості, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Оскільки позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» задоволено на 47,22 % (43 305,28 грн від заявлених 91 708,99 грн), судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Банку пропорційно до цієї частки. 
Позивачем при зверненні до суду з позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн, з апеляційною скаргою – 4 542,00 грн, а всього – 7 570,00 грн. Пропорційно до частки задоволених позовних вимог (47,22 %) з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 574,58 грн (7 570,00 грн ? 47,22 %).
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково.
Рішення Слобідського районного суду м. Харкова від 19 січня 2026 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (код ЄДРПОУ 21133352, місцезнаходження: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19) заборгованість за договором про надання банківських послуг від 04 червня 2018 року у розмірі 43 305,28 грн (сорок три тисячі триста п`ять) грн 28 коп., а також судовий збір у розмірі 3 574,58 грн (три тисячі п`ятсот сімдесят чотири) грн 58 коп.
В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 21 липня 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований 

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина