Справа № 686/6945/26
Провадження № 2-др/686/161/26 

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2026 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області
в складі головуючої судді - Хараджі Н.В.,
при секретарі судового засідання Мельник А.А.,
за участі: представника позивача – адвоката Ткачука Ю.Г., 
представника відповідача - адвоката Шевчук І.А.,
розглянувши у судому засіданні в режимі відеоконференцзвязку заяву представника ОСОБА_1 , адвоката Шевчук І.А. про ухвалення додаткового рішення по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,- 

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області перебувала цивільна справа № 686/6945/26 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 серпня 2026 року провадження у вказаній справі закрито у зв`язку з тим, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
11 серпня 2026 року представник відповідача — адвокат Шевчук І.А. — звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, у якій просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000 грн.
На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача подано, зокрема, договір про надання правничої допомоги, додаток до договору, акт приймання-передачі наданої правничої допомоги, звіт про надану правничу допомогу, рахунок на оплату та платіжну інструкцію від 29 травня 2026 року про сплату 30 000 грн.
З поданих документів убачається, що 29 травня 2026 року між ОСОБА_3 та Адвокатським об`єднанням «Адвокатська контора братів Бейлик» укладено договір про надання правничої допомоги та Додаток № 1 до нього.
Відповідно до умов Додатку № 1 до договору адвокатському об`єднанню доручено здійснення досудової роботи, ознайомлення з матеріалами справи, збір доказів, підготовку процесуальних документів, а також представництво інтересів відповідача у справі № 686/6945/26.
Сторони погодили фіксований розмір гонорару за надання правничої допомоги у сумі 30 000 грн.
Згідно з актом № 1 приймання-передачі наданої правової допомоги від 11 серпня 2026 року відповідачу надано правничу допомогу на загальну суму 30 000 грн.
У додатку до зазначеного акту наведено перелік наданих послуг, зокрема: проведення консультації, аналіз документів, ознайомлення з позовною заявою та додатками, аналіз законодавства і судової практики, підготовка та подання відзиву на позовну заяву, підготовка та подання заяви про закриття провадження у справі, а також підготовка та участь у судових засіданнях.
Разом із тим представник позивачки адвокат Ткачук Ю.Г. подав до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, у якому просив відмовити у стягненні заявлених 30 000 грн., а у разі незгоди суду з таким клопотанням — зменшити їх розмір до мінімального.
Представник позивачки посилався на те, що заявлена сума є неспівмірною зі складністю справи, обсягом фактично виконаних адвокатом робіт та результатом розгляду справи.
Також зазначав, що справа по суті не розглядалася, докази по суті спору судом не досліджувалися, пояснення сторін та судові дебати не проводилися, а провадження було закрито на стадії вирішення питання щодо належної юрисдикції спору.
Крім того, представник позивачки звернув увагу суду на те, що поданий відповідачем звіт містить загальний перелік виконаних робіт без зазначення кількості часу, витраченого адвокатом на виконання кожної з них, та без деталізації вартості окремих послуг.
Представник позивачки також зазначив, що оплата гонорару в розмірі 30 000 грн. була здійснена 29 травня 2026 року, тобто до закриття провадження у справі, а тому на момент здійснення оплати обсяг подальшої правничої допомоги не був визначений.
У судовому засіданні представник позивачки адвокат Ткачук Ю.Г. заперечував проти задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі та просив зменшити їх відповідно до поданого клопотання.
Представник відповідача адвокат Шевчук І.А. заяву про ухвалення додаткового рішення підтримала у повному обсязі та просила стягнути з позивачки 30 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Суд, дослідивши матеріали справи, подані сторонами докази, заяву про ухвалення додаткового рішення та клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, дійшов таких висновків.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Разом з тим відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціною позову та (або) значенням справи для сторони.
Згідно з частиною п`ятою статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, сам факт укладення договору про надання правничої допомоги та визначення сторонами договору фіксованого розміру гонорару не є безумовною підставою для стягнення всієї заявленої суми з іншої сторони.
При вирішенні питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд має оцінити не лише факт їх понесення, але й їх необхідність, обґрунтованість та співмірність із характером і складністю спору, обсягом фактично наданої правничої допомоги та процесуальними діями адвоката.
Судом встановлено, що відповідачем дійсно понесені витрати на професійну правничу допомогу, а факт їх сплати підтверджується наданою платіжною інструкцією від 29 травня 2026 року.
Водночас суд враховує, що провадження у справі було закрито без розгляду позовних вимог по суті.
Судом не здійснювалося дослідження доказів щодо обґрунтованості вимог про стягнення грошових коштів, не проводився розгляд спору по суті, не заслуховувалися пояснення сторін щодо предмета спору та не проводилися судові дебати.
Фактично процесуальна діяльність сторін у справі була зосереджена, зокрема, на визначенні належної юрисдикції спору та вирішенні питання про можливість його розгляду в порядку цивільного судочинства.
Суд також бере до уваги, що у поданому відповідачем звіті наведено перелік виконаних адвокатом дій, однак не зазначено конкретної кількості часу, витраченого на виконання кожної з них, та не наведено розрахунку вартості кожної окремої послуги.
За таких обставин суд позбавлений можливості в повному обсязі перевірити співмірність заявленої до відшкодування суми 30 000 грн. із фактичним обсягом та складністю виконаної роботи.
Разом з тим суд не погоджується з доводами представника позивачки про повну відсутність підстав для компенсації витрат відповідача.
З матеріалів справи вбачається, що представник відповідача здійснював процесуальні дії, пов`язані із захистом інтересів відповідача, зокрема здійснював аналіз позовних вимог, готував процесуальні документи, подавав заяву про закриття провадження та брав участь у судових засіданнях.
Таким чином, витрати відповідача на професійну правничу допомогу є реальними та пов`язаними з розглядом цієї справи.
Водночас, враховуючи характер спору, обсяг фактично здійснених процесуальних дій, те, що справа не розглядалася по суті, тривалість її розгляду, предмет вирішеного судом питання, відсутність детального погодинного розрахунку вартості послуг, а також заперечення позивачки щодо співмірності заявлених витрат, суд доходить висновку, що заявлена до відшкодування сума 30 000 грн. не відповідає критеріям співмірності та розумності судових витрат.
При цьому суд враховує, що обов`язок доведення неспівмірності витрат, відповідно до положень процесуального законодавства, покладається на сторону, яка заявляє відповідне клопотання.
Представником позивачки таке клопотання подано, а наведені у ньому обставини щодо характеру та фактичного обсягу розгляду справи суд визнає обґрунтованими.
Разом із тим суд вважає, що зменшення заявленої суми до нуля не відповідало б фактичним обставинам справи, оскільки професійна правнича допомога відповідачу фактично надавалася, адвокат здійснював процесуальні дії та брав участь у судових засіданнях.
Визначаючи розмір витрат, який підлягає компенсації, суд виходить із необхідності забезпечення балансу між правом сторони на відшкодування фактично понесених витрат та обов`язком іншої сторони не нести надмірного фінансового тягаря, пов`язаного з оплатою правничої допомоги, розмір якої не є співмірним із фактичним обсягом наданих послуг.
З урахуванням наведеного суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідає характеру і складності справи, обсягу виконаної адвокатом роботи, часу розгляду справи та фактичному процесуальному результату, розмір витрат на професійну правничу допомогу 4 000 грн.
Щодо посилання представника позивачки на те, що оплата гонорару була здійснена 29 травня 2026 року, тобто до постановлення ухвали про закриття провадження, суд зазначає, що сама по собі попередня оплата гонорару відповідно до умов договору не свідчить про відсутність у відповідача права на компенсацію витрат на професійну правничу допомогу. Вирішальним для розподілу судових витрат є встановлення факту надання відповідної правничої допомоги, її зв`язку з розглядом справи та співмірності заявлених витрат.
Водночас попередня оплата всієї суми фіксованого гонорару не звільняє сторону, яка заявляє вимогу про компенсацію витрат, від необхідності підтвердити обсяг фактично наданої правничої допомоги та обґрунтувати її співмірність із заявленою до стягнення сумою.
Суд також враховує положення частин п`ятої та шостої статті 142 ЦПК України, відповідно до яких у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, а питання про розподіл судових витрат у таких випадках вирішується судом за умови дотримання відповідних вимог процесуального закону.
З огляду на те, що провадження у справі закрито, відповідач своєчасно заявив вимогу про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу та подав належні докази на підтвердження їх понесення, суд вважає наявними правові підстави для часткового задоволення заяви та стягнення з позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 4 000 грн.
Керуючись ст.268,270 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_3 , адвоката Шевчук І.А. про ухвалення додаткового рішення по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2  на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу в сумі 4000,00 грн.
У задоволенні іншої частини заяви відмовити.
Додаткове рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) додаткове судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на додаткове рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Дата виготовлення повного тексту додаткового рішення суду 14.09.2026 року.

Суддя Хмельницького
міськрайонного суду Н.В. Хараджа