Справа №212/10682/26 
1-кп/212/1313/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 липня 2026 року м. Кривий Ріг 

Покровський районний суд міста Кривого Рогу складі: 
головуючого судді: ОСОБА_1 , 
за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Кривий Ріг обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12024065420000195 від 30.11.2024 року, за обвинуваченням 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, освітньо-кваліфікаційний рівень бакалавр, не одруженого, працює на посаді експедитора ТОВ «Еділія», на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 03.11.2025 року Металургійним районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75,76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на початку жовтня місяця 2024 року (точний час та дата не встановлено), маючи злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами, вступив у злочинний зговір з невстановленими особами, які попередньо в всесвітній мережі «Інтернет», створили сайти «tehno-moto.com.ua», із завідомо неправдивими оголошеннями, щодо продажу різного товару, наміру яких реалізовувати не мали.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи за попередньою змовою, вводячи в оману різних осіб стосовно правдивості своїх намірів щодо продажу товарів, попередньо отримувати перераховані ними грошові кошти в якості оплати за пропоновані невстановленою особою товари, на різні банківські картки серед яких банківська картка АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , які згідно раніше розподілених між собою ролей, невстановлена особа підшукував та у подальшому надавав їх данні ОСОБА_4 , на які надходили грошові кошти осіб, якими в подальшому ОСОБА_4 , згідно раніше розподілених ролей розпоряджався спільно з невстановленою особою.
Так, 16.11.2024 (точний час не встановлено) в всесвітній мережі «Інтернет» на сайті «tehno-moto.com.ua», знайшов оголошення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проявив зацікавленість умовами, щодо продажу зарядної станції, при цьому в оголошені було зазначено номер мобільного телефону, за яким ОСОБА_5 вів з невстановленою особою переписку у мессенжері «Viber», про умови придбання товару. Після чого, невстановлена особа, продовжуючи свої злочинні дії та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, який виразився у повідомленні ОСОБА_5 неправдивої інформації про продаж зарядної станції, в ході листування домовився про оплату у розмірі 31000 гривень, необхідність здійснення якої потрібно на картковий рахунок АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , який раніше згідно розподілених ролей був наданий невстановленою особою, та у подальшому повідомлений ОСОБА_4 , для зняття з карткового рахунку перерахованих грошових коштів. Погодившись, ОСОБА_5 , будучи введеним в оману та впевнившись у виконанні взятих на себе обов`язків, щодо продажу зарядної станції, 16.11.2024 року, в якості оплати, перерахував грошові кошти одним платежем в сумі 31000 гривень на картковий рахунок № НОМЕР_1 . Після чого, згідно раніше розподілених ролей ОСОБА_4 20.11.2024 року, перебуваючи за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Миколи Зінчевського, 16, зняв грошові кошти в сумі 31000 гривень, якими в послідуючому ОСОБА_4 діючи повторно, спільно з невстановленими особами незаконно заволодів, та розпорядились ними на свій власний розсуд, чим спричинили своїми умисними протиправними діями потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 31000 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав в повному обсязі, фактичні обставини справи не оспорював, зазначив, що обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності, клопотав про розгляд справи в порядку ч.3 ст.. 349 КК України без виклику в судове засідання свідків, потерпілого. Пояснив, що дійсно, йому дали на руки карту «Приватбанку», за допомогою якої він в банкоматі «Приватбанку» зняв 31000 гривень в м. Кривому Розі по вул. Зінчевського 16 в листопаді 2024 року може 20 числа, точно вже не пам`ятає. Цей випадок був останнім, за інші випадки його вже засуджено, у вчиненому розкаюється, висловлює жаль, що так сталось.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого органом досудового розслідування кримінального правопорушення за обставин, що викладені в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду справи в порядку, передбаченому ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ст.349 КПК України, обмежуючись дослідженням наступних доказів: показаннями обвинуваченого та доказами, що містять данні, які характеризують особу обвинуваченого. 
Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і сумнівів в добровільності та істинності його позиції немає. Показання обвинуваченого, є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння обвинуваченим обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
З урахуванням зазначеного, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість ОСОБА_4 доведеною в межах пред`явленого обвинувачення та кваліфікує його дії за ч. 2 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману ( шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання  ОСОБА_4 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Так, суд враховує, що ОСОБА_4 працює, офіційно не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, інвалідності не має, раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, майнова шкода потерпілому не відшкодована. 
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 ,відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше засуджений вироком Металургійного районного суду м. Кривого Рогу від 03.11.2025 року за ч.2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75,76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік.
Судом було встановлено, що ОСОБА_4 вчинив данне кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України до ухвалення вироку Металургійного районного суду м. Кривого Рогу від 03.11.2025 року, а тому після призначення покарання за цим вироком належить призначити покарання відповідно вимог ч. 4 ст. 70 КК України.

Статтею 70 КК України визначені підстави, порядок та межі призначення покарання за сукупністю злочинів. Суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань в межах, визначених частиною 2 цієї статті. За цими ж правилами призначається покарання, якщо після ухвалення вироку буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому злочині, вчиненому до ухвалення попереднього вироку. В строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.
Умови, підстави та порядок звільнення особи від покарання та його відбування визначені розділом ХІІ Загальної частини КК України. Одним із таких випадків є звільнення від відбування покарання з випробуванням, передбачене ст. 75 КК України.
Відповідно до частини 1 цієї статті якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до висновку, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23 вересня 2019 року у справі № 199/1496/17 кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК України, не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком. Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК України.
За таких обставин суд приходить до переконання в тому, що виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде досягнуто при призначенні покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань.
Разом з тим, суд дійшов до переконання про можливість виправлення засудженого без відбування реального покарання та призначення йому покарання із застосуванням ст. 75, 76 КК України в умовах звільнення його від відбування покарання з випробуванням.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов не заявлявся.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи у даному кримінальному провадженні.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання за цим вироком та покарання за вироком Металургійного районного суду м. Кривого Рогу від 03 листопада 2025 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. 

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом випробувального строку не скоїть нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;  2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3)не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової експертизи №СЕ-19/104-26/22183-ФП від 29.06.2026 Дніпропетровським НДЕКЦ МВС України у розмірі 4813 (Чотири тисячі вісімсот тринадцять) грн. 60 коп.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Покровський районний суд міста Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду, при цьому, вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1