ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 753/1671/26
провадження № 2/753/11492/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2026 року м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Маркєлової В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення,
У С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до Дарницького районного суду міста Києва із зазначеним позовом.
Ухвалою від 22.05.2026 Суд відкрив провадження у справі, призначив справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Суд установив сторонам строки для подання заяв по суті справи.
Позивач заявляє дві вимоги:
1.Змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 15.04.2024 у справі № 753/4120/24, зі стягнення частки від доходу на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.
2.Зменшити розмір аліментів та визначити їх у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 гривень щомісячно на утримання дитини ОСОБА_3 до досягнення дитиною повноліття.
Позивач зазначив на обґрунтування позовних вимог таке. 
Матеріальний стан позивача істотно змінився. Він офіційно не працює, перебуває на обліку в Київському міському центрі зайнятості. Допомога по безробіттю позивачу не виплачується. Орган державної виконавчої служби нараховує аліменти виходячи зі середньої заробітної плати по місту Києву. Нарахування призводить до формування значної заборгованості. Інші діти у позивача відсутні.
14.06.2026 Відповідачка подала відзив на позовну заяву. 
Відповідачка просить суд відмовити у задоволенні позову повністю. Зазначила таке. Позивач не надав належних доказів погіршення майнового стану. Позивач приховав факт свого працевлаштування. Позивач з 08.04.2026 працює на посаді менеджера з питань регіонального розвитку у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ВЕНТА РІТЕЙЛ» з посадовим окладом 17590 гривень. Позивач має у власності квартиру в місті Києві та безоплатно користується автомобілем відповідачки. Дитина сторін часто хворіє та потребує значних витрат на лікування. Дитина відвідує гуртки та заняття, що також потребує фінансування. Заробітна плата відповідачки не покриває всі витрати на утримання дитини.
19.06.2026 Позивач подав відповідь на відзив, просить позовні вимоги задовольнити. Зазначив, що на момент подання позову був безробітним, однак на даний час він вже не працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ВЕНТА РІТЕЙЛ». Позивач наразі працевлаштований у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «А-ТРЕЙД» із посадовим окладом 8 164,00 гривні. Позивач має суттєві проблеми із зором, перебуває під медичним наглядом через проблеми з артеріальним тиском та визнаний непридатним до військової служби. Позивач не є власником квартири у місті Києві, оскільки вона була відчужена на підставі договору дарування. Довіреність на право користування автомобілем була відкликана відповідачкою раніше. Позивач вважає, що медичні документи дитини свідчать лише про планові огляди, а не про тяжкі захворювання.
19.06.2026, разом з відповіддю на відзив, Позивач подав клопотання про витребування доказів щодо доходів, майнового стану відповідачки та перетину нею державного кордону.
Відповідачка подала заперечення на клопотання про витребування доказів. Відповідачка просить суд у задоволенні клопотання відмовити, оскільки Позивач зобов`язаний надавати докази або клопотання про їх витребування разом із позовною заявою. Позовна заява не містить обґрунтування неможливості надання доказів або клопотання про їх витребування разом з позовом. Позивач не зазначив вжиті заходи для отримання доказів самостійно. 
Суд залишає клопотання позивача про витребування доказів без задоволення з таких мотивів. 
Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (частина друга статті 83 Цивільного процесуального кодексу України). Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї (частина перша статті 84 Цивільного процесуального кодексу України). 
Позивач подав позов 27.01.2026, а клопотання про витребування доказів - 19.06.2026, тобто з суттєвим порушенням норм Цивільного процесуального кодексу України щодо строку його подання. Позивач не обґрунтував неможливість подання клопотання у встановлений строк з причин, що не залежали від нього. 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна не підлягає задоволенню з таких мотивів.
Дитина ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьками дитини є позивач та відповідачка.
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 15.04.2024 у справі № 753/4120/24 стягнуто з позивача аліменти на користь відповідачки на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Рішення набрало законної сили.
Позивач надав суду довідку Київського міського центру зайнятості від 26.01.2026 № 202601260016890. Доказ підтверджує факт реєстрації позивача як безробітного з 20.01.2026. Допомога по безробіттю позивачу не нараховувалася станом на дату видачі довідки.
Відповідачка надала суду медичні виписки, консультативні висновки дитячого офтальмолога, квитанції та чеки на придбання ліків, оплату медичних послуг, придбання окулярів. Відповідачка надала договори про надання спортивно-оздоровчих послуг у клубі iGym та квитанції про їх оплату.
Відповідно до частини першої статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (частина друга статті 182 СК України). 
Конструкція «необхідний і достатній розмір аліментів» охоплює не лише фізичне утримання, а й забезпечення соціального та інтелектуального розвитку дитини, виходячи з рівня життя, який вона мала б за спільного проживання батьків (постанова Верховного Суду від 15.10.2025 у справі № 686/28590/23).
Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, наведені у статті 182 Сімейного кодексу України. Суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність інших дітей.
Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину(частина перша та п`ята статті 183 СК України).
Відповідно до частини першої статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Оцінка доказів сторін та аргументів заяв по суті. 
Позивач вважає підставою для зменшення аліментів зміну місця роботи на посаду з меншим окладом у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «А-ТРЕЙД» та наявність проблем зі здоров`ям. Суд вважає ці доводи необґрунтованими. Позивач надав договір дарування квартири від 03.08.2024 та витяг з реєстру нерухомого майна, які підтверджують відсутність у нього у власності зазначеного житла. А також стверджує, що погіршення його здоров`я не дозволяє йому сплачувати аліменти у раніше стягнутому розмірі, про що надав медичні висновки про наявність астигматизму та виписку з військового квитка про непридатність до військової служби. 
Суд приймає ці докази, однак зазначає, що працездатність позивача не втрачена. Відсутність у власності нерухомого майна та наявність вказаних захворювань органів зору не є перешкодою для здійснення трудової діяльності та не звільняють позивача від обов`язку утримувати свою дитину. Зміна місця роботи на менш оплачувану чи відсутність офіційного працевлаштування не може слугувати безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки батьки несуть відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, оскільки позивач є працездатним, то він має змогу забезпечувати дитину аліментами у розмірі 1/4 частки від його доходу.
Суд визнає належними та достовірними доказами надані відповідачкою медичні виписки, чеки, акти виконаних послуг стоматології та договори на спортивно-оздоровчі послуги для дитини. Ці докази підтверджують факт понесення відповідачкою значних витрат на лікування, розвиток та забезпечення базових потреб дитини. 
Зменшення розміру аліментів без доведення істотного погіршення майнового становища платника, яке б унеможливлювало сплату аліментів у попередньому розмірі, а також відсутність доказів суттєвого погіршення його здоров`я такою мірою, яка б не дозволяла йому сплачувати аліменти у розмірі, який судом визначено відповідно до норм статей 182 і 183 СК України, а саме - у 1/4 частці від доходу позивача, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам, тому підстав для задоволення вимоги про зменшення розміру аліментів позивач у цій справі не довів.
Щодо вимоги про зміну способу стягнення аліментів з частки від доходу на тверду грошову суму.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Отже за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені у частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (пункт 55 постанови Верховного Суду від 11.12.2024 у справі № 672/186/24).
Частина третя статті 181 Сімейного кодексу України встановлює, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Позивач у цій справі є платником аліментів, а не їх одержувачем. Норми закону не передбачають права платника аліментів вимагати зміни способу стягнення аліментів з частки від доходу на тверду грошову суму.
З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що позивач не довів наявності правових підстав для зменшення розміру аліментів та зміни способу їх стягнення.
Згідно зі статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем, покладаються на позивача у зв`язку з відмовою у позові. 
Керуючись нормами статті 10, 12, 81, 83, 84, 133, 137, 141, 247, 259, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду безпосередньо шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Маркєлова