Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А 

20 серпня 2026 року        м. Рівне

Справа № 559/39/26
Провадження № 23-з/4815/18/26

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід судді Рівненського апеляційного суду Збитковської Тетяни Іванівни у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06 лютого 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:
Постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Не погодившись із даною постановою ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 лютого 2026 року визначено, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дубенського міжрайонного суду Рівненської області від 06 лютого 2026 року, розглядатиме суддя Збитковська Т.І.
19 серпня 2026 року до Рівненського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Збитковської Т.І. у справі № 559/39/26, яку обґрунтовано тим, що наявні обставини, які викликають у заявника сумніви в наявності у судді Збитковської Т.І. права здійснювати розгляд справ, як суддя Рівненського апеляційного суду.
Зазначає, що підставою для відводу є письмова відповідь ВККСУ на його запит, в якій зазначено, що в матеріалах суддівського досьє ОСОБА_2 відсутня копія посвідчення судді.
Відтак, покликаючись на положення ст. 51 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ОСОБА_1 вважає, що відсутність в матеріалах суддівського досьє ВККСУ копії посвідчення судді ОСОБА_2 свідчить про те, що особа, яка не має підтвердженого посвідчення в досьє ВККСУ не може вважатися легітимним судовим органом.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 серпня 2026 року визначено, що вирішення питання щодо заявленого судді Збитковській Т.І. відводу здійснюватиме суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І.
Перевіривши доводи, викладені в заяві про відвід, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого відводу з огляду на наступне.
Оскільки питання відводу чи самовідводу судді не врегульовано нормами КУпАП, то з метою додержання принципу законності, виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії права, найбільш близької галузі права – кримінального процесуального права, а саме – статті 75 КПК України, та керуванні нею при вирішенні питання про відвід чи самовідвід судді.
За змістом цієї норми суддя не може брати участь у провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;
5) у випадку порушення встановленого частиною 3 статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим. Тобто, відвід має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність. Особа, яка заявила відвід, повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує усунення судді від участі у судовому провадженні (ст.80 КПК України).
Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України», рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.
Крім того, ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказує, що справедливим в розумінні ст.6 Конвенції може вважатися тільки такий суд, який діє незалежно від будь-яких обставин особистого (людського) чи іншого плану, є безстороннім та безпристрасним, тобто, при абсолютній відсутності обставин, які можуть викликати сумніви в об`єктивності та неупередженості судді.
Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.
Статтею 51 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судді, голови судів та їх заступники, судді у відставці мають посвідчення, зразки яких затверджуються Радою суддів України. Посвідчення судді, голови суду, заступника голови суду, судді у відставці підписує Президент України. Посвідчення Голови Верховного Суду та заступника Голови Верховного Суду підписує секретар Пленуму Верховного Суду. Вручення посвідчення здійснює особа, яка його підписала, або за її дорученням інша особа.
Так, для відводу судді заявнику необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він невмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.
Апеляційний суд не бере до уваги покликання ОСОБА_1 на положення ст. 51 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та відсутність у суддівському досьє ВККСУ копії посвідчення судді ОСОБА_2 , як на підставу для відводу судді, оскільки ст. 75 КПК України визначено чіткий перелік обставин для заявлення відводу судді, однак наведені в заяві ОСОБА_1 підстави для відводу судді Збитковської Т.І., положеннями ст. 75 КПК України не передбачено, тому заявлений відвід задоволенню не підлягає. 
Інших підстав, які передбачені законом, що виключають можливість участі судді Збитковської Т.І. у розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06 лютого 2026 року, також не встановлено.
З урахуванням викладеного, надавши оцінку доводам заявника щодо мотивів відводу та з`ясувавши процесуальні аспекти розгляду справи вважаю, що заявлений відвід судді Збитковській Т.І. є безпідставним, оскільки ОСОБА_1 не наведено будь-яких передбачених законом обставин та не надано доказів, які б свідчили про обгрутнованість заявленого відводу та наявність підстав для його задоволення. 
Керуючись ст. 6 ЄКПЛ, ст. 294 КУпАП, суд, –

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Збитковської Тетяни Іванівни у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06 лютого 2026 року. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович