Справа № 466/2711/24 Головуючий у 1 інстанції: Федорова О.Ф. 
Провадження № 22-ц/811/3945/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 липня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
головуючої: Н.П. Крайник 
суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри
при секретарі: Попенко І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа Львівська міська рада про зобов`язання укласти договір найму на квартиру, -
в с т а н о в и в: 

11.03.2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про зобов`язання укласти договір найму на квартиру АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову посилалася на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 03.01.2024 року у справі №466/5891/23, яке набуло законної сили, за нею ( ОСОБА_1 ) визнано право на проживання та користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , загальною площею 256,8 кв.м. 03.07.2023 року вона звернулася в центр надання адміністративних послуг з заявою про добровільне укладення договору найму, однак отримала відмову. Відсутність письмового договору найму квартири між нею та відповідачем порушує її житлові права, оскільки вона позбавлена можливості зареєструвати своє місце проживання за зазначеною адресою, відкрити особовий рахунок на своє ім`я та здійснити приватизацію квартири. Просила позов задоволити.
Оскаржуваним рішенням позов задоволено. 
Зобов`язано Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради укласти з ОСОБА_1 договір найму на житлову квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 256,8 кв. м.
Стягнуто з Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1211 грн 20 коп.
Рішення суду оскаржила Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради.
Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи. 
Зазначає, що рішенням Львівської міської ради № 127 від 10.02.2023 року «Про затвердження інформаційних карток адміністративних послуг, суб?єктами надання яких є районні адміністрації», а саме пунктом 1.9. такого, затверджено інформаційну картку адміністративної послуги - укладення договору найму з фактично зареєстрованими та проживаючими мешканцями житлового приміщення та визначено перелік документів, які мають бути долучені заявником до поданої ним заяви. Звертаючись до районної адміністрації з заявою про укладення договору найму, позивачка подала таку без дотримання вимог, встановлених для її форми і змісту та без долучення до поданої заяви документів, необхідних для надання такої адміністративної послуги, як укладення договору найму. При цьому, 19.04.2024 року Шевченківська районна адміністрація надала ОСОБА_1 відповідь на її заяву, зазначивши про відсутність у Шевченківської районної адімінстарції повноважень на розпорядження майном територіальної громади. 
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не врахував, що квартира АДРЕСА_1 є власністю Львівської міської територіальної громади на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03.01.2024 року у справі № 466/5891/23 за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_1 про визнання права власності за територіальною громадою м. Львова на зазначене житлове приміщення та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання права на користування квартирою.
Вважає, що на час подання заяви про переоформлення договору найму квартира АДРЕСА_1 у позивачки були відсутні підстави для укладення з нею договору найму житлового приміщення, оскільки ОСОБА_1 не була зареєстрована за зазначеною адресою. При цьому, у спірній квартирі АДРЕСА_1 була зареєстрована ОСОБА_2 , а позивачка ОСОБА_3 на час звернення з заявою про укладення договору найму була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 . Згідно відомостей з реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб № 162751 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 з 13.06.2024 року. На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов необгрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Крім того, апелянт зазначив, що в Шевченківському районному суді м. Львова на розгляді перебуває справа за позовом ОСОБА_4 до Львівської міської ради про визнання права особистої приватної власності на житлову квартиру АДРЕСА_1 , площею 256,8 кв. м, розгляд якої має значення для правильного вирішенні даної справи (466/2711/24). Звертає увагу на те, що за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 , площею 21,6 кв.м, а рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 03.01.2024 року у справі № 466/5891/23 за позовом до Львівської міської ради до ОСОБА_4 було визнано право власності за територіальною громадою м. Львова на самочинне будівництво, а саме на кв. АДРЕСА_1 , загальною площею 256,8 кв.м. З урахуванням наведеного, вважає, що правові підстави для зобов?язання укласти з ОСОБА_1 договір найму на житлову квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 256,8 кв.м, право власності на яку визнано судом за територіальною громадою м. Львова, відсутні.
Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
У засіданні суду апеляційної інстанції представник Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Полілух Н.І. апеляційну скаргу підтримала. Додатково пояснила, що рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 03 січня 2024 року у справі № 466/5891/23 про визнання за нею права користування на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 256,8 кв.м скасовано постановою Львівського апеляційного суду від 05 лютого 2026 року. 
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явились, однак відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України судова повістка вважається їй врученою.
Львівська міська рада не забезпечила участі представника в судове засідання, хоч належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, що стверджується довідкою про доставку електронного документу-судової повістки до електронного кабінету в системі «Електронний суд». 
Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Шевченківської районної адміністрації ЛМР - Полілух Н.І., перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів. 
Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, тобто ці правила не застосовуються до обставин, встановлених у справі про адміністративні правопорушення.
Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
На момент виникнення спірних правовідносин були чинними норми Житлового кодексу України, які регулювали відносини щодо найму державного і громадського житлового фонду. 
Згідно з ч. 1 ст. 61 ЖК України (чинної на момент виникнення спірних правовідносин), користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.
Відповідно до ч. 2 ст. 61 ЖК України (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.
Згідно ч. 1 ст. 63 ЖК України (чинної на момент виникнення спірних правовідносин)предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.
Згідно ч. 1 ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Відповідно до Положення про Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради, затверджене рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради, районній адміністрації делеговано укладення договорів найму житлових приміщень.
Рішенням Львівської міської ради № 127 від 10.02.2023 року «Про затвердження інформаційних карток адміністративних послуг, суб?єктами надання яких є районні адміністрації», а саме пунктом 1.9. такого, затверджено інформаційну картку адміністративної послуги - укладення договору найму з фактично зареєстрованими та проживаючими мешканцями житлового приміщення та визначено перелік документів, які мають бути долучені заявником до поданої ним заяви. 
Судом встановлено, що 19.09.2022 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 21,6 кв.м на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юрчук І.А(а.с.54 т.1).
Згідно з технічним паспортом, складеним станом на 19.12.2018 року, загальна площа квартири  АДРЕСА_1 становить 21,6 кв.м (а.с.56 т.1).
Згідно з технічним паспортом від 10 квітня 2023 року, площа квартири АДРЕСА_1 становить 256.8 кв.м(а.с.67-69 т.1). 
Станом на 14.05.2024 року у квартирі була зареєстрована ОСОБА_2 (а.с.53)
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 03.01.2024 року у справі №466/5891/23 позовні вимоги Львівської міської ради до ОСОБА_1 про визнання права власності – задоволено повністю. Визнано право власності за територіальною громадою м. Львова на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 256.8 кв.м згідно з технічним паспортом інвентарний номер 13 від 10 квітня 2023 року. Зустрічний позов ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання права на користування квартирою – задоволено повністю. Визнано за ОСОБА_1 право на користування жилим приміщенням – квартирою АДРЕСА_1 загальною площею 256.8 кв.м. Задовольняючи первісний позов, суд виходив з того, що Львівська міська рада є власником земельної ділянки на якій знаходиться об`єкт самочинного будівництва, а саме квартира АДРЕСА_1 загальною площею 256,8 кв.м. Задовольняючи зустрічний позов, суд виходив з того, що ОСОБА_1 реконструювала спірну квартиру та Львівська міська рада як власник не заперечує права позивачки на користування квартирою. 
03.07.2023 року ОСОБА_1 звернулась до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, подавши в центр надання адміністративних послуг відповідне звернення за №З-В-36364-36-36 щодо укладення договору найму на реконструйовану квартиру, однак листом від 07.07.2023 року за №36-вих-83069 їй повідомлено, що законних підстав для видачі розпорядження переоформлення договору найму та визнання її наймачем немає, оскільки не надано необхідних для цієї послуги документів (а.с.78 т.1). 
11.03.2024 року ОСОБА_1 повторно звернулась до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, подавши в центр надання адміністративних послуг відповідне звернення за №З-К-15092-36-36 щодо укладення договору найму на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03.01.2024 року у справі № №466/5891/23.
Листом Шевченківської районної адміністрації від 19.04.2024 року за №36-вих-54838 позивачці повідомлено, що підстав для розгляду її звернення по суті немає, оскільки право власності на квартиру визнано за територіальною громадою м.Львова, а районній адміністрації не делеговано повноважень розпоряджатися майном територіальної громади (а.с.100 т.1). 
З 13.06.2024 року позивач ОСОБА_1 зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями з реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб №162751 від 18.06.2024 року (а.с.106 т.1).
Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відсутність письмового договору найму квартири між позивачем та відповідачем порушує житлові права позивачки, не дає змоги відкрити їй особовий рахунок, приватизувати квартиру та реалізувати інші права. Крім того, суд врахував, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 03.01.2024 року у справі №466/5891/23, яке набрало законної сили, за позивачем визнано право на проживання та користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , загальною площею 256,8 кв.м, як за особою, яка збудувала об`єкт права власності - спірну квартиру. Власник квартири - Львівська міська рада не заперечувала у межах розгляду справи №466/5891/23 факт правомірності набуття за ОСОБА_1 права на проживання та користування зазначеним жилим приміщенням.
З такими висновками суду, колегія суддів не погоджується з наступних мотивів. 
Матеріалами справи встановлено, що позивачка є власником квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 21,6 кв.м на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юрчук І.А., зазначена квартира є приватною власністю позивачки, тому підстави для укладення договору найму на підставі ст.61 ЖК України відсутні.
Звертаючись до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради з заявами про укладення договору найму, позивачка не дотрималася вимог, встановлених для її форми та змісту, не долучила до заяви необхідні для надання такої адміністративної послуги, як укладення договору найму документи, однак суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув.
Звертаючись з позовом до суду, позивач посилалась на те, що право на користування квартирою АДРЕСА_1 , загальною площею 256,8 кв.м визнано за нею рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 03.01.2024 року у справі №466/5891/23. Разом з тим, постановою Львівського апеляційного суду від 05 лютого 2026 року рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 січня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову Львівської міської ради до ОСОБА_1 про визнання права власності відмовлено.У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання права на користування квартирою відмовлено. Тобто підстава, якою ОСОБА_1 обґрунтовувала позовні вимоги на час розгляду справи апеляційним судом відсутня.
Зважаючи на встановлені обставини, зокрема те, що квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 256,8 кв.м не існує як об`єкт, який належить до державного і громадського житлового фонду відносно якого може бути укладений договір найму, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову. 
Відтак, колегія суддів вважає необгрунтованим висновок суду першої інстанції , що відсутність письмового договору найму квартири між позивачем та відповідачем порушує житлові права позивача.
Стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Заявлені позивачкою вимоги про зобов`язання укласти договір найму на самочинно реконструйовану квартиру, яка фактично не є об`єктом, який належить до державного і громадського житлового фонду, є безпідставними та не підлягають до задоволення. 
Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

у х в а л и в: 

Апеляційну скаргу Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради задовольнити.
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 листопада 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа Львівська міська рада про зобов`язання укласти договір найму на квартиру відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
Повний текст постанови складено 10 липня 2026 року.

Головуючий:   Н.П. Крайник 

Судді:    Я.А. Левик
М.М. Шандра