Справа №591/7245/26 | Головуючий у суді 1-ї інстанції - Ковтун О.М.
Номер провадження 33/816/1383/26 | Суддя-доповідач Басова В. І.
Категорія  130 КУпАП |

ПОСТАНОВА
Іменем України

10 вересня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Басова В.І., з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Артеменко А. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми апеляційну скаргу захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Артеменко Альони Олександрівни на постанову судді Зарічного районного суду м.Суми від 02.07.2026 року, якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 665 грн. 60 коп.
встановила:
Постановою судді Зарічного районного суду м Суми від 02 липня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за те, що він 14.06.2026 об 11.49 год. у м. Суми на мосту по вул. Героїв Крут, керував т/з Renault Duster, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки т/з за допомогою Alcotest Drager 6820, проба позитивна 0,80 проміле, водій з результатом не погодився. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі КНП СОР «ОКМЦСНЗ» по прибуттю до нього відмовився, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор Motorola Solutions VB400 471749, 471765. Своїми діями порушив п. 2.5 ПДР.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, захисник Артеменко А. О. в інтересах ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою та просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення у діях її підзахисного.
В обґрунтовування апеляційних вимог посилається на те, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_3 та на момент зупинки виконував бойове розпорядження військової частини. Це підтверджується військовим квитком, довідками військової частини, дорожнім листом, рапортом, протоколом поліції та відеозаписом. Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» він перебував при виконанні обов`язків військової служби.
Разом із тим суд у мотивувальній частині постанови фактично навів обставини щодо іншої особи - ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 , що свідчить про неналежне дослідження матеріалів справи та ставить під сумнів законність постанови.
Огляд на стан сп`яніння мав проводитися виключно у порядку, передбаченому ст. 266-1 КУпАП, уповноваженою посадовою особою Військової служби правопорядку або командиром військової частини. Натомість огляд був проведений працівниками Національної поліції за процедурою, встановленою для цивільних осіб. Відповідно до ч. 9 ст. 266-1 КУпАП такий огляд є недійсним, а отримані докази - недопустимими.
Також суд безпідставно відхилив доводи захисту щодо неналежного технічного стану алкотестера Drager Alcotest 6820. Останнє калібрування приладу проведено 18.11.2025 року, тоді як огляд здійснено 14.06.2026 року, тобто після спливу шестимісячного строку, визначеного інструкцією виробника. Крім того, чек приладу містить показник температури повітря +29°С, що не відповідає офіційним метеорологічним даним, які свідчать про температуру +23...+25°С, що також ставить під сумнів справність приладу.
Не надано належної оцінки й відеозапису, який є неповним та містить значні перерви, у зв`язку з чим не відображає повної послідовності подій. Свідки під час складання матеріалів не залучалися.
Суд також не врахував довідку ВЛК, згідно з якою ОСОБА_1 має захворювання, що спричиняють тремор верхніх кінцівок, а тому зазначена поліцейськими ознака не може безумовно свідчити про стан сп`яніння.
В судовому засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Артеменко А. О. апеляційну скаргу підтримали з підстав, викладених у ній. Просили скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити через відсутність складу правопорушення у діях ОСОБА_1 .
Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника Артеменко А. О., свідка ОСОБА_3 та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах поданих доводів, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. 
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом. 
Згідно зі статтями 251, 280 КУпАП суд при розгляді справи зобов`язаний встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а висновки суду повинні ґрунтуватися на належних та допустимих доказах. 
З матеріалів справи вбачається, що постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з того, що він, керував т/з Renault Duster, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки т/з за допомогою Alcotest Drager 6820, проба позитивна 0,80 проміле, водій з результатом не погодився. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі КНП СОР «ОКМЦСНЗ» по прибуттю до нього відмовився.
Обґрунтовуючи таке рішення суддя місцевого суду вважав, що наданими суду матеріалами підтверджено наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, посилаючись у тому числі на те, що з протоколу про адміністративне правопорушення від 13 листопада 2025 року серії ЕПР1 №512364 та доданого відеозапису, вбачається, що транспортний засіб, під керуванням ОСОБА_1 був зупинений поза межами території будь-якої військової частини. ОСОБА_1 не надано відповідних документів про те, що на час зупинки автомобіля під його керуванням він виконував обов`язки військової служби.
Разом із тим, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для врахування обставин, на які посилалися ОСОБА_1 та його захисник, оскільки такі обставини були підтверджені належними доказами, які містилися в матеріалах справи на час розгляду справи судом першої інстанції.
Так, матеріали справи містять копії посвідчення учасника бойових дій № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_1 , виданого 22.08.2025; військового квитка НОМЕР_5 , з наявним на стор. 6 записом про призов ОСОБА_1 за мобілізацією з 17.03.2022 та проходження ним військової служби у військовій частині НОМЕР_3 на посаді водія-електрика роти РЕБ; довідки військової частини НОМЕР_3 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 26.06.2026 №1526/1985/Д вих.; дорожнього листа, відповідно до якого сержант ОСОБА_4 на маршруті руху БР №13 14.06.2026 на автомобілі Renault Duster, д.н.з. НОМЕР_6 , здійснював обов`язки військової служби з 07:00 год. до 18:00 год., а також довідки військової частини НОМЕР_3 про проходження ОСОБА_1 військової служби за мобілізацією (а.с. 23-27).
Отже, зазначені документи містять конкретні відомості щодо статусу ОСОБА_1 як військовослужбовця, характеру виконуваних ним обов`язків та, що має істотне значення для правильного вирішення цієї справи, часу їх виконання саме 14.06.2026 з 07:00 год. до 18:00 год.
Зазначені відомості узгоджуються і з поясненнями самого ОСОБА_1 , наданими працівникам поліції, відповідно до яких на момент зупинки транспортного засобу він виконував бойове розпорядження командира військової частини.
При цьому суд першої інстанції на час розгляду справи мав у своєму розпорядженні наведені докази, однак належної оцінки їх змісту не надав. Зокрема, судом не наведено переконливих мотивів, з яких зазначені документи відхиляються або визнаються такими, що не підтверджують виконання ОСОБА_1 обов`язків військової служби в момент, коли його було зупинено працівниками поліції.
Таким чином, суд першої інстанції фактично обмежився констатацією обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, не надавши належної оцінки доказам сторони захисту, які безпосередньо стосуються визначення правового статусу ОСОБА_1 на момент події та характеру його діяльності. Водночас ці докази не лише існували на момент судового розгляду, а й стосувалися обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
У суді апеляційної інстанції було допитано свідка ОСОБА_3 , начальника командного пункту НОМЕР_7 бригади військової частини НОМЕР_3 , який повідомив, що є безпосереднім командиром ОСОБА_1 та що з ранку 14.06.2026 останній виконував його бойове завдання з перевезення матеріального забезпечення та особового складу в район виконання бойових завдань на позиції роти радіоелектронної боротьби.
Показання цього свідка узгоджуються з письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, та дають змогу конкретизувати обставини виконання ОСОБА_1 відповідного завдання. При цьому свідок як безпосередній командир особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, був обізнаний із характером та часом виконання ОСОБА_1 відповідного бойового завдання.
У сукупності наведені докази дають підстави для висновку, що ОСОБА_1 14.06.2026 у період з 07:00 год. до 18:00 год. виконував обов`язки військової служби, а отже, на момент зупинки транспортного засобу об 11:49 год. перебував при виконанні відповідного службового завдання.
Отже, наявні у справі докази є належними, допустимими та достатніми в їх сукупності для висновку про те, що на момент зупинки транспортного засобу 14.06.2026 о 11:49 год. ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби.
Відповідно до ч. 2 ст. 266-1 КУпАП огляд військовослужбовців, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та виконують обов`язки військової служби, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини із застосуванням спеціальних технічних засобів та тестів. 
Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, зокрема під час службових поїздок, а також поза межами військової частини, якщо перебування там пов`язане з виконанням покладених на них службових завдань. Отже, за наявності підстав вважати, що ОСОБА_1 перебував у стані сп`яніння під час виконання обов`язків військової служби, його огляд на стан сп`яніння повинен був здійснюватися у спеціальному порядку, визначеному ст. 266-1 КУпАП. Відповідна позиція узгоджується з позицією висловленою в листі Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 17.12.2025 № 748/0/158-25.
Матеріали справи свідчать, що огляд у порядку, передбаченому ст. 266-1 КУпАП, не проводився, а адміністративний матеріал був складений працівниками Національної поліції за процедурою, встановленою для цивільних осіб. 
Відповідно до ч. 9 ст. 266-1 КУпАП огляд, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Оскільки покладені в основу висновку про винуватість ОСОБА_1 докази отримані з порушенням встановленого законом порядку, вони не можуть бути визнані належними та допустимими доказами у справі.
Інші доводи апеляційної скарги на висновки апеляційного суду не впливають, тому детального аналізу не потребують.
За таких обставин у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому постанова судді Зарічного районного суду м. Суми від 02 липня 2026 року підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Керуючись статтями 294, 295 КпАП України,
постановила:
Апеляційну скаргу захисника Артеменко Альони Олександрівни подану в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Зарічного районного суду м Суми від 02 липня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права.
Провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя | Басова В.  І.