ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

10 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/10985/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2026 року (суддя Ж.М. Чернова) у справі № 280/10985/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову позивачці в призначенні пенсії від 31.10.2025 № 083950011054;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу позивачки періоди її роботи з 01.01.1992 по 28.08.1997 та період отримання допомоги по безробіттю з 30.10.1997 по 14.10.1998, та зарахувати заробіток згідно із архівними довідками про заробітну плату від 05.02.2020 №1102, виданими Архівним відділом Адміністрації муніципальної освіти міста Братськ, за період її роботи з 1983 по 1986; від 09.01.2020 № 1.2-1/15, виданою МКУ «Кежемський районний архів», за період з 1987 по 1988; від 27.01.2020 № 156, виданою Головним управлінням по Красноярському краю ФСВП, за період роботи з 1988 по 1993; довідкою №302 від 26.02.2020 № 19/1-08-2020, виданою Прокуратурою Красноярського краю, за період роботи з 1994 по 1997, у зв`язку з чим призначити їй пенсію за віком з 29.08.2024. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне рішення пенсійного органу про відмову позивачці у призначенні пенсії є протиправним та порушує право позивачки на належне пенсійне забезпечення.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2026 року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову позивачці в призначенні пенсії за віком від 31.10.2025 № 083950011054;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу позивачки періоди її роботи з 01.01.1992 по 28.08.1997 та період отримання допомоги по безробіттю з 30.10.1997 по 14.10.1998, у зв`язку з чим призначити позивачці пенсію за віком з 23.10.2025 відповідно до статі 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням архівних довідок
про заробітну плату від 05.02.2020 №1102, виданими Архівним відділом Адміністрації муніципальної освіти міста Братськ, за період її роботи з 1983 по 1986; від 09.01.2020 № 1.2-1/15, виданою МКУ «Кежемський районний архів», за період з 1987 по 1988; від 27.01.2020 № 156, виданою Головним управлінням по Красноярському краю ФСВП, за період роботи з 1988 по 1993; довідкою №302 від 26.02.2020 № 19/1-08-2020, виданою Прокуратурою Красноярського краю, за період роботи з 1994 по 1997.
В іншій частині позовних вимог – відмовлено.
Судом першої інстанції зазначено, що одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчинена 13 березня 1992 р. (Угода припинила дію для України 19 червня 2023 року), зобов`язання за якою взяли на себе в тому числі Україна та російська федерація.
Суд першої інстанції зауважив, що під час вирішення питання про наявність у позивача права на пенсію відповідачем повинен був бути врахований трудовий стаж та заробітна плата, набуті позивачкою на території будь-якої з держав - учасниць Угоди, в тому числі на території російської федерації, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності даною Угодою, до часу припинення дії даної Угоди.
Суд першої інстанції вказав, що спірні періоди стажу позивачем було набуто в період дії Угоди, та він має враховуватись пенсійним органом при призначенні позивачу пенсії.
Суд першої інстанції з`ясував, що записами в трудовій книжці позивача підтверджується період роботи з 01.01.1992 по 28.08.1997.
Суд першої інстанції встановив, що позивачка надавала архівні довідки про заробітну плату від 05.02.2020 №1102, видані Архівним відділом адміністрації муніципальної освіти міста Братськ, за період її роботи з 1983 по 1986; архівну довідку від 09.01.2020 №1.2-1/15, видану МКУ «Кежемський районний архів», за період з 1987 по 1988; архівну довідку від 27.01.2020 №156, видану Головним управлінням по Красноярському краю ФСВП, за період роботи з 1988 по 1993 роки; довідку від 26.02.2020 №302, видану Прокуратурою Красноярського краю, за період роботи з 1994 по 1997. В довідках зазначено, що суми заробітку вказані на підставі особових рахунків, проте відповідач протиправно відмовив у прийнятті довідок до розгляду.
Суд першої інстанції дослідив, що записами у трудовій книжці позивача підтверджується період отримання позивачем допомоги по безробіттю з 30.10.1997 по 17.10.1998, записи містять посаду та підпис посадової особи, посилання на рішення з номерами та датами їх винесення.
Суд першої інстанції зазначив, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.
Суд першої інстанції вважав, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність дій щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи, суд дійшов висновку, що відмова у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів роботи з 01.01.1992 по 28.08.1997 та періоду отримання допомоги по безробіттю з 30.10.1997 по 14.10.1998, є протиправною. Як наслідок, слід визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 31.10.2025 № 083950011054.
Суд першої інстанції вказав, що належним та ефективним способом захисту прав позивача буде: визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову позивачці в призначенні пенсії від 31.10.2025 № 083950011054, та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу позивачки періоди її роботи з 01.01.1992 по 28.08.1997 та період отримання допомоги по безробіттю з 30.10.1997 по 14.10.1998, у зв`язку з чим призначити позивачці пенсію за віком з 23.10.2025 відповідно до статі 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням архівних довідок про заробітну плату від 05.02.2020 №1102, виданими Архівним відділом Адміністрації муніципальної освіти міста Братськ, за період її роботи з 1983 по 1986; від 09.01.2020 № 1.2-1/15, виданою МКУ «Кежемський районний архів», за період з 1987 по 1988; від 27.01.2020 № 156, виданою Головним управлінням по Красноярському краю ФСВП, за період роботи з 1988 по 1993; довідкою №302 від 26.02.2020 № 19/1-08-2020, виданою Прокуратурою Красноярського краю, за період роботи з 1994 по 1997.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що спірне рішення пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії позивачці є правомірним, адже страховий стаж позивачки складає лише 18 років 11 місяців 08 днів. Вважає, що позивачці правомірно не зараховано до страхового стажу період одержання допомоги по безробіттю з 30.10.1997 по 14.10.1998, оскільки запис про припинення виплати допомоги не завірено печаткою, періоди роботи з 01.01.1992 по 09.07.1994, з 11.07.1994 по 28.08.1999, з 26.03.1994 по 17.06.1995, оскільки це робота в російській федерації.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивачка 23.10.2025 звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Заява позивачки від 23.10.2025 була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області та прийнято рішення від 31.10.2025 № 083950011054 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком.
Відповідно до змісту рішення від 31.10.2025 № 083950011054, дата звернення до територіальних органів ПФУ – 23.10.2025, пенсійний вік визначений статтею 26 Закону №1058 становить 60 років, вік заявника – 64 роки 1 місяць 25 днів. Необхідний страховий стаж згідно зі статтею 26 Закону №1058 становить 28 років.
Зазначено, що відповідно до п.2.1 розділу ІІ Порядку, затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 №22-1, період отримання допомоги по безробіттю підтверджується до 01 січня 2010 року на підставі записів у трудовій книжці або відомостей про трудову діяльність із реєстру застрахованих осіб, а починаючи з 01.01.2010 – індивідуальними відомостями про застраховану особу. З 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.19992. До страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31.12.1991.
Страховий стаж особи становить 18 років 11 місяців 8 днів.
За результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу не зараховано:
період одержання допомоги по безробіттю з 30.10.1997 по 14.10.1998 відповідно до дублікату трудової книжки НОМЕР_1 від 11.01.1988, оскільки запис про припинення виплати допомоги по безробіттю не завірено печаткою;
періоди роботи з 01.01.1992 по 05.01.1993, з 06.01.1993 по 31.01.1994, з 01.02.1994 по 09.07.1994, з 11.07.1994 по 28.08.1997 відповідно до дублікату трудової книжки НОМЕР_1 від 11.01.1988 та період роботи з 26.03.1994 по 17.06.1995 відповідно до трудової книжки від 28.04.1980, оскільки це робота в російській федерації.
Інші документи передбачені пунктом 3 Порядку №637 відсутні.
Згідно реєстру застрахованих осіб зараховано всі періоди трудової діяльності.
Відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058 в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Вважаючи протиправним рішення пенсійного органу, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Згідно ст. 24 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частиною 4 ст. 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно ст. 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Відповідно до ст.62 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком документи, зокрема: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).
Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктом 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення, необхідне надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації.
Стосовно зарахування до страхового стажу позивачки періоду роботи з 01.01.1992 по 28.08.1997.
Скаржником не заперечується, що дублікат трудової книжки позивачки НОМЕР_1 та трудова книжка позивачки 28.04.1980 містять відомості про трудову діяльність позивачки з 01.01.1992 по 28.08.1997, однак спірним рішенням пенсійного органу ці періоди до страхового стажу не зараховано, оскільки це робота в російській федерації.
Апеляційний суд враховує, що 13.03.1992 набула чинності Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, відповідно до статті 1 якої пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць Угоди здійснюються згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.6 Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.
При цьому, відповідно до пункту 2 статті 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Отже, припинення участі російської федерації в Угоді, так само, як і постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивачки та врахування її заробітку, адже вони набуті позивачкою до ухвалення відповідних рішень.
Відтак, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачці до страхового стажу підлягає зарахуванню період її роботи з 01.01.1992 по 28.08.1997.
Також, колегія суддів з`ясувала та скаржником не заперечується, що період одержання позивачкою допомоги по безробіттю з 30.10.1997 по 14.10.1998 підтверджено записами дублікату трудової книжки НОМЕР_1 від 11.01.1988, однак цей період до страхового стажу не враховано, оскільки запис про припинення виплати допомоги по безробіттю не завірено печаткою.
Згідно ст.56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується період одержання допомоги по безробіттю.
Апеляційний суд звертає увагу, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Також, апеляційний суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Відтак, враховуючи відомості трудової книжки позивачки, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що до страхового стажу позивачки підлягає зарахуванню період одержання допомоги по безробіттю з 30.10.1997 по 14.10.1998.
Апеляційна скарга не містить жодних доводів на спростування висновку суду першої інстанції стосовно наявності підстав для врахування пенсійним органом довідок про заробітну плату позивачки від 05.02.2020 №1102, від 09.01.2020 № 1.2-1/15, від 27.01.2020 № 156, №302 від 26.02.2020.
За цих обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову позивачці в призначенні пенсії за віком від 31.10.2025 № 083950011054 є протиправним та підлягає скасуванню.
Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2026 року у справі № 280/10985/25 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 10.07.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров