Справа № 184/1291/26
Номер провадження 2/184/1125/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2026 року | м. Покров

Покровський міський суд Дніпропетровської області в складі: 
головуючого судді – Томаш В.І.,
за участю секретаря судового засідання – Михайлової Т.В.,
розглянувши в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про стягнення аліментів», -
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулась до суду з позовом та просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 15000 грн., щомісячно, з індексацією, починаючи з моменту подачі цієї заяви і до досягнення дитиною повноліття.
Позивач в судове засідання не з`явилась, але надала заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, надав відзив на позов, в якому позовні вимоги позивача визнає частково та просить призначити аліменти на користь позивачки в розмірі 6000 грн., щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», починаючи стягнення з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття; розглянути справу у його відсутності.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Аналогічні положення містяться у ст.ст. 15, 16 ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Повним витягом з акту про народження №3262011/00/АU/2023/028434, виданим 19 квітня 2023 року Відділом реєстрації актів цивільного стану м. Щецин, Західнопоморське воєводство, Республіка Польща, переклад з польської на українську мову засвідчений Юрієм Чайкою - присяжним перекладачем української мови, внесеним до реєстру присяжних перекладачів, що ведеться Міністром юстиції Республіки Польщі під номером ТР/43/20 (а.с.10).
Згідно довідки №1109 про реєстрацію особи громадянином України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з рішенням Консульства України в Гданську від 27 липня 2023 року набула громадянства України на підставі ч. 1 ст. 7 Закону України «Про громадянство України» та з 12 квітня 2023 року є громадянином України (а.с.11).
Згідно Акту №198 від 21.05.2026 року про підтвердження фактичного місця проживання особи без реєстрації, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 без реєстрації за адресою – АДРЕСА_1 (а.с.12).
Згідно Додатку до трудового договору номер UP/2022/1, укладеного 01.08.2022 року між компанією «SCANDINAVIAN SNTERIORS Sp.z.o.o.» та ОСОБА_6 , на невизначений строк з 01.08.2022 року, сторони встановлюють наступні умови працевлаштування: посада: Реставратор старовинних меблів, місце виконання роботи: м. Щецин, тривалість робочого часу: 1/1 (повна ставка), складові заробітної плати: місячна база 5100,00 злотих брутто. Переклад з польської мови на українську мову виконаний перекладачем ОСОБА_7 , засвідчений Євдокимовою К.М., приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі №1027 (14-16).
Позивачка з відповідачем в період з весни 2022 року і по грудень 2025 року проживали на території Республіки Польщі однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, тобто перебували у фактичних подружніх відносинах. На даний час батько дитини - ОСОБА_2 проживає на території Республіки Польща. Участь батька у вихованні та утриманні дитини обмежується вкрай нерегулярними грошовими переказами, розмір яких батьком визначається на власний розсуд, дитина, яка потребує матеріальне забезпечення з боку батька, проживає разом з позивачкою, з цих підстав позивач змушена звернутись до суду з даним позовом.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Обов`язок батьків щодо утримання своєї дитини, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві.
Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Положеннями статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР №789-ХІІ від 27.02.91 р., передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до положень ч.1 ч.2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
На цей час ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України з урахуванням усіх змін передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів.
Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.
Відповідно до статті 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.
Відповідно до вимог статей 181, 182, 183, 184 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до частини 1 статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Враховуючи, що відповідач є здоровим, має працездатний вік, не має на утриманні непрацездатних та неповнолітніх осіб, працює, суд вважає, що він в змозі сплачувати аліменти, а тому виходячи з принципу справедливості та розумності, вважає за необхідне стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 11000,00 грн. щомісячно, з індексацією.
При визначенні розміру стягуваних аліментів, суд виходить із встановлених під час судового засідання розміру потреб дитини та відсутність об`єктивних даних про неможливість відповідача з поважних причин забезпечити такі потреби. Вирішуючи спір, суд керується пріоритетом інтересів дитини та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 11000,00 грн. щомісячно, з індексацією.
Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення.
Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, ч. 1 ст. 430 ЦПК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.
Судові витрати відносяться на рахунок відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України. Тому з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
Керуючись ст.ст.180, 181 СК України, ст.ст. 10, 11, 13, 42, 141, 260, 263-265, 430 ЦПК України, суд, –
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про стягнення аліментів» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_1 , який зареєстрований: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_2 , яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 11000,00 грн. з індексацією, щомісяця, починаючи стягнення з 28.05.2026 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_1 , який зареєстрований: АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1331,20 грн.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення складено 03.08.2026р.

Суддя Покровського  міського суду | В. І. Томаш