КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 липня 2026 року Київ справа №640/32474/20

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного малого підприємства «Аптека Кіаво» до Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками, директора Департаменту контролю якості лікарських засобів Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками Суворової Ірини Миколаївни, Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками у м. Києві, заступника начальника Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками у м. Києві Стороженко Людмили Віталіївни про визнання протиправними дій,
в с т а н о в и в:
Приватне мале підприємство «Аптека Кіаво» (ПМП «Аптека Кіаво», підприємство) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками (Держлікслужба, відповідач 1), директора Департаменту контролю якості лікарських засобів Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками Суворової Ірини Миколаївни (відповідач 2), Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками у м. Києві (відповідач 3), заступника начальника Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками у м. Києві Стороженко Людмили Віталіївни (відповідач 4).
Просили суд: 
- визнати протиправними дії Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками та директора Департаменту контролю якості лікарських засобів Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками Суворової Ірини Миколаївни щодо видання, складання та підписання доручення у формі листа № 7621-002.0.1/002.0/2-20 від 12.10.2020;
- визнати протиправними дії Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками у м. Києві та заступника начальника Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками у м. Києві Стороженко Людмили Віталіївни щодо видання, складання та підписання наказу «Про позапланову перевірку щодо забезпечення якості лікарських засобів» від 20.10.2020 № 377-о, а також посвідчення на проведення перевірки від 20.10.2020 № 377.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі звернення громадянки К. Строїн про купівлю у ПМП «Аптека Кіаво» забороненого лікарського засобу «Беллатамінал», на підставі наказу відповідача-4 була проведена позапланова перевірка позивача щодо контролю лікарських засобів. Однак, вказаний наказ є протиправним, прийнятим з недотриманням процедури, передбаченої Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», оскільки лист К. Строїн не є звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, а доручення відповідача 2 на проведення позапланового заходу не можна вважати погодженням на проведення позапланового заходу, в розумінні вимог Закону. При цьому, заступник начальника Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками у м. Києві не є уповноваженою особою, яка вправі підписувати накази на проведення позапланової перевірки.
Відповідно до ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.01.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
На виконання положень пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2825-ІХ, Окружним адміністративним судом міста Києва скеровано за належністю матеріали цієї справи до Київського окружного адміністративного суду.
За результатом автоматизованого розподілу, справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Шевченко А.В.
Відповідно до ухвали від 03.08.2023 (суддя Шевченко А.В.) цю справу прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.
На підставі розпорядження керівника апарату Київського окружного адміністративного суду було проведено повторний автоматизований розподіл вказаної справи з підстав, зазначених у ньому.
Внаслідок автоматизованого розподілу матеріали справи були передані для розгляду судді Скрипці І.М.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 (суддя Скрипка І.М.) адміністративну справу прийнято до провадження. Позовну заяву ПМП «Аптека Кіаво» - залишено без руху.
Ухвалою суду від 17.07.2024 позов залишено без розгляду на підставі пункту 7 частини першої статті 240 у взаємозв`язку із частиною п`ятнадцятою статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.09.2024 ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 17.07.2024 - скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Справа надійшла до Київського окружного адміністративного суду та після відповідної її реєстрації в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, автоматизованою системою документообігу суду було визначено суддю Скрипку І.М.
Ухвалою від 25.02.2025 адміністративну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
У відзиві на позовну заяву від 27.01.2021 представник відповідача-1 проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що Державна служба з лікарських засобів та контролю за наркотиками у м. Києві є територіальним органом Держлікслужби, завданням якої є нагляд за дотримання законодавства щодо якості та безпеки лікарських засобів, порядку відпуску лікарських засобів з аптечних закладів, виконання ліцензійних умов провадження господарської діяльності. На підставі електронного звернення фізичної особи, яке зареєстроване за № С-366 від 05.10.2020, керуючись розпорядженням Держлікслужби № 7456-001.1/002.0/17-20 від 07.10.2020, яким заборонено реалізацію лікарського засобу «Беллатамінал», відповідачем-2, в межах покладений на неї законом повноваження, надано відповідачу-3 доручення на проведення позапланової перевірки дотримання вимог законодавства щодо забезпечення якості лікарських засобів. Таким чином вважає, що Держлікслужба діяла виключно в межах наданих їй повноважень, та у спосіб, передбачений законом.
У поданому 29.01.2021 відповідачем 4 відзиві на позовну заяву зазначено, що позаплановий захід проведений за погодженням Держлікслужби. Окрім того, під час проведення перевірки представником позивача було допущено посадових осіб до перевірки, а в акті перевірки особистим підписом підтверджено відсутність в останнього будь-яких зауважень та заперечень до перевірки та добровільно усунуто порушення, що свідчить про те, що позивач презюмує правомірність дій котролюючого органу.
01.02.2021 до суду надійшов відзив відповідача-3, в якому останній вказав, що оскільки Держлікслужбою отримано та розглянуто скаргу громадянки К. Строїн, а також погоджено проведення позапланової перевірки дотримання законодавства щодо забезпечення якості лікарських засобів, діючи відповідно до Закону, реалізуючи функції, визначені Положенням Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками у м. Києві, Службою видано наказ «Про позапланову перевірку щодо забезпечення якості лікарських засобів» №377-0 від 20.10.2020 та посвідчення на проведення перевірки від 20.10.2020 №377. Поряд з цим, звернуто увагу, що позивачем допущено посадових осіб Служби до проведення перевірки, підписано акт перевірки дотримання суб`єктом господарської діяльності вимог законодавства щодо забезпечення якості лікарських засобів без заперечень та зауважень, в добровільному порядку усунуто всі порушення, виявлені під час перевірки, що дає обґрунтовані підстави вважати, що в період проведення перевірки та в строк, наданий позивачу для усунення відповідних порушень, він не вважав дії Служби та її посадових осіб протиправними. Щодо посилання позивача на те, що ним було виконано припис з метою відвернення можливості анулювання ліцензії, то вважає таке безпідставним з огляду на те, що невиконання припису про усунення порушень вимог законодавства щодо якості лікарських засобів, відповідно до статті 12 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», не є підставою для анулювання ліцензії.
У відзиві, який надійшов до суду 03.02.2021, відповідач-2 вказала, що правомочність підпису директора Департаменту контролю якості лікарських засобів Держліклужби підтверджується пунктом 129 Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2018 № 55, пунктом 2.46 Інструкції з діловодства в Державній службі України з лікарських засобів та контролю за наркотиками, затвердженої наказом Держлікслужби від 08.11.2016 № 530 та пунктом 3 Посадової інструкції директора Департаменту контролю якості лікарських засобів, затвердженої Головою Держлікслужби Романом Ісаєнком 10.02.2020. 
08.02.2021 від позивача надійшли відповіді на вказані відзиви відповідачів, за змістом яких позивач вважає необґрунтованими доводи, наведені у відзивах, оскільки електронний лист ОСОБА_1 не можна вважати пропозицією (зауваженням), заявою (клопотанням) чи скаргою в розумінні статті 3 Закону України «Про звернення громадян», так як останній не відповідає вимогам статті 5 вказаного Закону. Крім того, вказаний лист не підписаний автором, а відтак мав би вважатися анонімним і розгляду не підлягав, що передбачено у статті 8 Закону України «Про звернення громадян». Також позивач повторно наголосив, що лист ОСОБА_2 № 7621-002.0.1/002.0/2-20 від 12.10.2020 не є погодженням проведення позапланового заходу, з тих підстав, що ним лише доручено провести позапланову перевірку. 
22.02.2021 від відповідача 1, відповідача 3 та відповідача 4 надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких, серед іншого, зазначено, що підставою для здійснення позапланових заходів є, зокрема, звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності), що передбачено абзацом п`ятим частини першої статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Щодо підписання оскаржуваного наказу заступником начальника Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками у м. Києві Стороженко Л.В., то звернуто увагу, що такі повноваження передбачені пунктом 4.101 Інструкції з діловодства у Державній службі з лікарських засобів та контролю за наркотиками у м. Києві. 
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. 
05.10.2020 на електронну адресу Держлікслужби (dls@dls.gov.ua) надійшло електронне звернення гр. ОСОБА_3 , зареєстроване в Держлікслужбі 05.10.2020 за № С-366, щодо реалізації Аптекою №1 (м. Київ, вул. Межигірська, 56/60, кв.41) незареєстрованого лікарського засобу «Беллатамінал», таблетки, покрытые оболочкой № 30, производства «ЗАО «Фармцентр ВИЛАР» (з маркуванням російською мовою). 
12.10.2020, з метою здійснення в межах компетенції заходів державного нагляду (контролю), директором Департаменту контролю якості лікарських засобів Держлікслужби Суворовою І.М. направлено відповідачу-2 лист № 7621-002.0.1/002.0/2-20, яким доручено проведення позапланової перевірки з питань реалізації Аптекою №1 (м. Київ, вул. Межигірська, 56/60, кв.41) лікарського засобу «Беллатамінал» та інших лікарських засобів, що реалізуються з порушенням законодавства щодо якості лікарських засобів. Серед додатків до листа міститься копія звернення гр. ОСОБА_3 .
Наказом заступника начальника Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками у м. Києві №377-0 від 20.10.2020, з метою перевірки фактів, викладених у скарзі гр. ОСОБА_3 , ініційовано проведення позапланової перевірки ПМП «Аптека Кіаво».
20.10.2020 Державною службою з лікарських засобів та контролю за наркотиками у м. Києві видано посвідчення №377 на проведення в період з 21.10.2020 по 21.10.2020 позапланової перевірки питань, викладених у зверненні гр. ОСОБА_4 
21.10.2020 посадовими особами відповідача-3 складено Акт перевірки дотримання суб`єктом господарської діяльності вимог законодавства щодо забезпечення якості лікарських засобів № 377, згідно якого порушень, викладених у скарзі гр. ОСОБА_4 , не встановлено.
Однак, виявлено інші порушення, а саме:
- ліцензіатом не пройдено регулярної метрологічної повірки засобів вимірювальної техніки (гігрометр психрометричний) (статті 15, 19 Закон України «Про лікарські засоби», пункт 4.19 Настанова СТ-Н МОЗУ 42-5.1:2011 Лікарські засоби. Належна практика зберігання);
- в аптеці №1 наявні штампи, які не відповідають вимогам чинного законодавства (стаття 19 Закон України «Про лікарські засоби», пункти 6,11 Наказ МОЗ України від 19.07.2005 № 360 «Порядок відпуску контролю якості лікарських засобів і виробів медичного призначення з аптек та їх структурних підрозділів»).
Згідно зазначеного акта, заступником начальника Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками у м. Києві Стороженко Л.В. видано припис про усунення порушень законодавства про лікарські засоби № 526-01.2/02/05.10-20 від 23.10.2020, за яким ПМП «Аптека Кіаво» необхідно було до 06.11.2020 здійснити заходи щодо усунення виявлених порушень у термін та проінформувати про це Державну службу з лікарських засобів та контролю за наркотиками у м. Києві.
Як встановлено з матеріалів справи, порушення виявлені під час проведення позапланового заходу, усунуті ПМП «Аптека Кіаво». Однак, вважаючи, що законні підстави для проведення перевірки були відсутні, позивач звернувся до суду із даним позовом .
Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами у справі, суд зазначає наступне.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (Закон № 877-V), державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
За нормами статті 3 Закону № 877-V основні принципи державного нагляду (контролю), згідно з якими, державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами: пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров`я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності; підконтрольності і підзвітності органу державного нагляду (контролю) відповідним органам державної влади; рівності прав і законних інтересів усіх суб`єктів господарювання; гарантування прав та законних інтересів кожного суб`єкта господарювання; об`єктивності та неупередженості здійснення державного нагляду (контролю), неприпустимості проведення перевірок суб`єктів господарювання за анонімними та іншими безпідставними заявами, а також невідворотності відповідальності осіб за подання таких заяв; здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом; відкритості, прозорості, плановості й системності державного нагляду (контролю); неприпустимості дублювання повноважень органів державного нагляду (контролю) та неприпустимості здійснення заходів державного нагляду (контролю) різними органами державного нагляду (контролю) з одного й того самого питання; невтручання органу державного нагляду (контролю) у діяльність суб`єкта господарювання, якщо вона здійснюється в межах закону; відповідальності органу державного нагляду (контролю) та його посадових осіб за шкоду, заподіяну суб`єкту господарювання внаслідок порушення вимог законодавства, порушення прав та законних інтересів суб`єкта господарювання; дотримання умов міжнародних договорів України; незалежності органів державного нагляду (контролю) від політичних партій та будь-яких інших об`єднань громадян; наявності одного органу державного нагляду (контролю) у складі центрального органу виконавчої влади. презумпції правомірності діяльності суб`єкта господарювання у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків суб`єкта господарювання та/або повноважень органу державного нагляду (контролю); орієнтованості державного нагляду (контролю) на запобігання правопорушенням у сфері господарської діяльності; недопущення встановлення планових показників чи будь-якого іншого планування щодо притягнення суб`єктів господарювання до відповідальності та застосування до них санкцій; здійснення державного нагляду (контролю) на основі принципу оцінки ризиків та доцільності.
Згідно із частинами першою та третьою статті 6 Закону № 877-V підставами для здійснення позапланових заходів є: звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу. У такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Суб`єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред`явили документи, передбачені цим абзацом.
Під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).
Суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).
Відповідно до частини першої, другої, п`ятої та шостої статті 7 Закону № 877-V для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.
На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.
Перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).
Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб`єкта господарювання.
Суб`єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред`явили документів, передбачених цією статтею.
За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід. Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства. В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю). У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис. Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).
Як вбачається із матеріалів справи, у досліджуваному випадку наказ на проведення позапланової перевірки, як акт індивідуальної дії, було реалізовано шляхом допущення позивачем посадових осіб відповідача-3 до перевірки.
Заперечень або зауважень до перевірки надано не було.
Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази, що за результатами позапланової перевірки відповідачем 3 застосовано до позивача будь-які санкційні рішення, які порушують його права або інтереси.
Суд звертає увагу позивача, що якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.
Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову.
При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №826/17123/18, від 02.04.2024 у справі № 640/22507/21.
У силу вимог частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
З огляду на вимоги статей 2, 5 Кодексу адміністративного судочинства України, об`єктом судового захисту в адміністративному судочинстві є не будь-який законний інтерес, а порушений суб`єктом владних повноважень.
Для визначення інтересу, як об`єкта судового захисту в порядку адміністративного судочинства, окрім загальних ознак інтересу, він повинен містити спеціальні, визначені Кодексом адміністративного судочинства України.
Якщо перша група ознак необхідна для віднесення тієї чи іншої категорії до інтересу, то друга - дозволяє кваліфікувати такий інтерес як об`єкт судового захисту в адміністративному судочинстві.
Верховний Суд у своїй практиці неодноразово застосовував критерії, які дозволяють виявити наявність або відсутність охоронюваного законом інтересу в особи, яка звертається за судовим захистом. Судовому захисту в адміністративному судочинстві підлягає законний інтерес, який: має правовий характер, тобто перебуває у сфері правового регулювання, але виходить за межі суб`єктивного права; пов`язаний з конкретним матеріальним або нематеріальним благом; є визначеним. Благо, на яке спрямоване прагнення, не може бути абстрактним або загальним. У позовній заяві або скарзі особа повинна зазначити, який саме її інтерес порушено та в чому він полягає; є персоналізованим (суб`єктивним), тобто належить конкретній особі - позивачу або скаржнику.
Крім цього, особа, яка звертається до суду з позовом повинна довести конкретні факти порушення її прав та інтересів, а саме - підтвердити, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи порушені і в результаті визнання тих чи інших дій та/або бездіяльності майнові права чи інтерес заінтересованої особи буде захищено та відновлено.
Тобто позивач, реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином така перевірка порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд має перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача.
Отже, за зазначеними правовими нормами обов`язковою умовою звернення до суду передбачено наявність порушеного права, що, на думку суду, є самостійною підставою для відмови у позові, у разі відсутності такої умови. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.
Судовому захисту в адміністративних судах України підлягає лише порушене право, а отже предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов`язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.
Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.
Такої ж позиції дотримується Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 16.10.2020 у справі №910/12787/17.
Крім цього, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що результати проведеної перевірки можуть вплинути на права та обов`язки особи лише після винесення на основі цих та висновків зазначених в акті перевірки, будь-якого рішення суб`єкта владних повноважень, зокрема, розпорядження, припису, постанови, тощо, та таке рішення має створювати наслідки для такої особи.
При цьому, контролюючий орган не позбавлений права видавати, складати, підписувати накази та посвідчення на проведення господарських перевірок, оскільки таким чином, відповідач реалізує власні владні/управлінські функції.
Натомість, обов`язковою ознакою рішень суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до адміністративного суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.
Так, предметом спору у цій справі є дії щодо проведення позапланової перевірки позивача.
Водночас, аналізуючи вказані вище положення законодавства, вбачається, що дії контролюючого органу з проведення перевірки є лише способом реалізації наданої суб`єкту владних повноважень компетенції.
Суд вважає, що оскаржувані позивачем дії відповідачів не порушують жодних прав, свобод або інтересів останнього. 
Отже, за заявленими позовними вимогами у такому спорі, вбачається неправильно обраний спосіб захисту, що, на думку суду, є самостійною підставою для відмови у позові, адже предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства, повинен мати юридичне значення, тобто, впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов`язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.
Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що діяльність із проведення перевірки є реалізацією покладених на працівників контролюючого органу посадових обов`язків із збирання доказової інформації щодо предмета перевірки. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. 
Належним способом захисту порушеного права у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки та яке створює/породжує саме для позивача певні наслідки у вигляді накладення санкцій, зобов`язання позивача вчинити певні дії тощо.
Поряд з цим, визначаючись щодо доводів позивача в частині відсутності у підстав для проведення перевірки, суд вказує на таке.
Відповідно до абзацу п`ятого частини першої статті 6 Закону № 877-V підставами для здійснення позапланових заходів є звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). 
Позаплановий захід у такому разі здійснюється територіальним органом державного нагляду (контролю) за наявністю погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.
Як встановлено з матеріалів справи, позаплановий захід проведений відповідачем 3 на підставі заяви К. Строїн, до якої долучено копію чеку, який свідчить про придбання лікарського засобу «Беллатамінал» в ПМП «Аптека Кіаво».
Оскільки розпорядженням Держлікслужби № 7456-001.1/002.0/17-20 від 07.10.2020 заборонено реалізацію лікарського засобу «Беллатамінал», у відповідача-3 були законні підстави для проведення перевірки, за дорученням директора Департаменту контролю якості лікарських засобів Держлікслужби Суворової І.М.
У той же час, зміст наявного у матеріалах справи звернення громадянки К. Строїн, спростовує твердження позивача про неможливість ідентифікувати особу, яка його подала.
Щодо посилання позивача на те, що відповідач 2 не мала повноважень на підписання доручення на проведення перевірки, слід зазначити наступне.
За нормами пункту 129 Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2018 № 55, службові листи підписуються відповідно до інструкції з діловодства установи.
Пунктом 2.46 Інструкції з діловодства в Державній службі України з лікарських засобів та контролю за наркотиками, затвердженої наказом Держлікслужби від 08.11.2016 № 530 визначено, що посадові особи Держлікслужби підписують документи в межах своїх повноважень, визначених у Положенні про Держлікслужбу, положеннях про структурні підрозділи, посадових інструкціях, наказі про розподіл обов`язків між Головою та його заступниками тощо. Право підпису листів інформаційного Характеру та інших документів, що надсилаються до органів державної влади, може надаватися керівникам самостійних структурних підрозділів. Документи, що надсилаються підприємствам, установам, організаціям, громадянам, підписуються Головою Держлікслужби або його заступниками згідно з розподілом обов`язків або керівниками структурних підрозділів відповідно до їх повноважень.
Згідно із пунктом 3 Посадової інструкції директора Департаменту контролю якості лікарських засобів, затвердженої Головою Держлікслужби Романом Ісаєнком 10.02.2020, основними посадовими обов`язками директора Департаменту, зокрема є організація роботи щодо здійснення державного контролю за дотриманням вимог законодавства щодо забезпечення якості та безпеки лікарських засобів на всіх етапах обігу, в т.ч. опрацювання відповідно до Закону основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської погоджень територіальними органами Держлікслужби проведення позапланових перевірок щодо додержання вимог законодавства щодо якості лікарських засобів, суб`єктів господарювання, які здійснюють виробництво (в умовах аптеки), оптову, роздрібну торгівлю лікарськими засобами та використання лікарських засобів. 
Вказане свідчить, що ОСОБА_2 , підписуючи доручення на проведення позапланового заходу, діяла в межах та на підставі закону. 
Отже доводами позивача не підтверджуються порушення відповідачем вимог закону в процесі призначення та проведення позапланового заходу щодо контролю лікарських засобів.
Інші аргументи позивача не мають визначального впливу на правильне вирішення судом позовних вимог у спірних правовідносинах, оскільки встановлені судом обставини є самостійними та достатніми підставами для прийняття рішення по суті спору про відмову у задоволенні позову.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, понесених позивачем під час розгляду справи, зокрема, судових витрат по сплаті судового збору у розмірі, суд виходить із того, що відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України лише при задоволенні позову такі судові витрати покладаються на суб`єкта владних повноважень.
Однак, виходячи з того, що у суду відсутні підстави для задоволення позову, то і судові витрати позивача по сплаті судового збору не підлягають стягненню з відповідачів.
в и р і ш и в:
у задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Скрипка І.М.