КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 липня 2026 року м. Київ справа №320/51751/24
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради про визнання протиправними дій,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради, в якому просить суд:
- визнати протиправним дії Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 , в призначенні допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 ;
- зобов?язати Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради призначити та виплачувати ОСОБА_1 , допомогу при народженні дитини ОСОБА_2 , в порядку та розмірах, визначених ст. 12 ЗУ «Про державну допомогу сім?ям з дітьми», тобто 41280 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина, та з метою безпеки, виїхала в Черкаську область. Позивач зазначає, що звернувшись, 13.06.2024, до відповідача із заявою про призначення допомоги при народженні дитини отримала відмову мотивовану тим, що соціальна допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше 12 календарних місяців після народження дитини.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував, просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог та зазначив, що 13.06.2043 ОСОБА_1 звернулась з заявою про призначення допомоги при народженні дитини. Приймаючі рішення про відмову в призначенні допомоги при народженні дитини на дату звернення Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради у своїх діях керувалося наступним. У відповідності до ст. 11 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» від 21.11.1992 № 2811-ХІІ, допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж дванадцять місяців з дня народження дитини.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 .
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина - ОСОБА_2 та отримала свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , яке видане Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
У січні 2023 року, внаслідок воєнних дій на території України із своїм сином виїхала до сестри в м. Шпола, Черкаської області.
13.06.2024 позивач звернулась до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради із заявою про призначення допомоги при народженні дитини.
Розглянувши звернення позивача, Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради, листом від 14.06.2024, відмовило в призначенні допомоги при народженні дитини у зв`язку з тим, що звернення було пізніше 12 календарних місяців після народження дитини. 
Не погодившись з відмовою відповідача, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закон України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» від 21.11.1992 № 2811-XII (далі - Закон № 2811-ХІІ) відповідно до Конституції України встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім`ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.
Відповідно до положень статті 1 Закону № 2811-ХІІ громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.
Роботу щодо призначення та виплати державної допомоги сім`ям з дітьми організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Пунктом другим частини першої статті 3 Закону № 2811-ХІІ визначено, що відповідно до цього Закону призначаються такі види державної допомоги сім`ям з дітьми, як допомога при народженні дитини, одноразова натуральна допомога "пакунок малюка".
Відповідно до положень статті 5 Закону № 2811-ХІІ допомога при народженні дитини, призначається і виплачується органами соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновлювачів, опікуна, піклувальника).
Згідно зі статтю 6 Закону № 2811-ХІІ документи, необхідні для призначення державної допомоги сім`ям з дітьми, подаються особою, яка претендує на призначення допомоги, самостійно. За наявності письмової заяви особи, яка претендує на призначення допомоги, але за станом здоров`я або з інших поважних причин не може самостійно зібрати необхідні документи, збір зазначених документів покладається на органи, що призначають допомогу.
Документи, необхідні для призначення державної допомоги сім`ям з дітьми, розглядаються органом, що призначає та здійснює виплату державної допомоги, протягом 10 днів з дня звернення.
Статтею 10 Закону № 2811-ХІІ визначено, що допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.
Відповідно до статті 12 Закону № 2811-ХІІ допомога при народженні першої та кожної наступної дитини призначається у розмірі 41280 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово у сумі 10320 гривень, решта суми допомоги виплачується протягом наступних 36 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Статтею 11 Закону № 2811-ХІІ визначено, що допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини. Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.
Аналогічні положення містить Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 за №1751 (далі - Порядок №1751), яким, в свою чергу, встановлено, що для призначення допомоги при народженні дитини за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, подається: 1) заява одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає дитина, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики; 2) копія свідоцтва про народження дитини (з пред`явленням оригіналу) (п. 11).
Пунктом 12 Порядку №1751 передбачено, що допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.
Судом встановлено, що позивач народила дитину - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, строк звернення за призначенням допомоги при народженні дитини, встановлений статтею 11 Закону № 2811-ХІІ, сплив 07.12.2023.
Суд погоджується з доводами відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до Управління соціального захисту населення за призначенням допомоги при народженні дитини.
Чинним законодавством не передбачено поновлення строку звернення за призначенням допомоги при народженні дитини.
Однак, суд також враховує, що позивач народила дитину під час військових дій на території України. На переконання суду, ризики для особистого життя та здоров`я, а також для життя і здоров`я дитини під час перебування та переміщення відповідною територією, в т.ч. з урахуванням обмеження прав населення, ракетних та артилерійських обстрілів та інших обставин, зумовлених збройною агресією та режимом окупації, а також подальше встановлення факту народження дитини та реєстрацію народження дитини в органах РАЦС України призвели до неможливості своєчасно звернутися до органу соціального захисту населення за призначенням допомоги при народженні дитини.
Вказані обставини суд оцінює як такі, що зумовлюють висновок про суттєве обмеження можливостей позивача своєчасно звернутися за призначенням допомоги при народженні дитини з підстав, що не залежали від неї.
Крім того, суд зазначає, що позивачем заявлений позов в інтересах малолітньої дитини для її належного матеріального забезпечення.
Відповідно до частини сьомої статті 7 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно із пунктом 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам. Неможливість своєчасного звернення одним з батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів дитини.
Такий висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №591/610/16-а (К/9901/12622/18), від 12.03.2019 у справі № 760/183158/16-а, від 16 липня 2020 року у справі №265/4175/16-а, від 21 червня 2023 року у справі № 2040/7370/18.
Допомога при народженні дитини надається з метою забезпечення відповідного рівня матеріальної підтримки сімей, у яких є діти, створення належних умов для утримання та виховання дітей. Отже, відмова відповідача у призначенні допомоги при народженні дитини, в першу чергу, призводить до порушення інтересів дитини.
Враховуючи викладене, відмова відповідача у призначенні позивачу допомоги при народженні дитини у зв`язку з пропуском 12 місячного строку звернення з відповідною заявою, за умови, що пропуск такого строку відбувся з об`єктивних, незалежних від волі позивача причин, є протиправною.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з нормами частини другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання протиправними дій Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні допомоги при народження дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язання Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради призначити та виплачувати ОСОБА_1 державну допомогу при народженні дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до її заяви в порядку та розмірі, встановлених статтею 12 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» від 21.11.1992 № 2811-XII.
Таким чином, адміністративний позов підлягає задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн., що підтверджується квитанцією, копія якої долучена до матеріалів справи.
Враховуючи задоволення позову, вказана сума судового підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради.
Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд
в и р і ш и в:
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради від 14.06.2024 про відмову в призначенні ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 .
Зобов`язати Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради призначити та виплачувати ОСОБА_1 допомогу при народженні дитини ОСОБА_2 в розмірі, що встановлений ст. 12 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми".
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради (код ЄДРПОУ 03193643).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Василенко Г.Ю.