Справа № 420/30261/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Свиди Л.І.
розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання протиправними дій Головного управління Національної поліції в Херсонській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, стажу служби в органах МНС України період з 14.02.2003 року по 06.04.2012 року, зобов`язання Головного управління Національної поліції в Херсонській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, стаж служби в органах МНС України в період з 14.02.2003 року по 06.04.2012 року.
За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження у відповідності до ст. 12 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.
Позов обґрунтований тим, що в період служби з 15.08.1995 по 01.08.2000 позивач був зарахований як курсант Харківського інституту пожежної безпеки МВС України, наказ ХІПБ МВС України від 10.08.1995 № 566 о/с та отримав спеціальне звання рядовий внутрішньої служби. В період з 01.08.2000 по 19.07.2001 позивач проходив службу на посаді інженер відділу служби, підготовки, пожежогасіння та військово-мобілізаційної роботи УДПО УМВС України в Кіровоградській області, наказ УМВС України в Кіровоградській області від 30.07.2000 №215 o/c; а з 19.07.2001 по 14.02.2003 - начальник караулу 10-ї самостійної державної пожежної частини м. Знам?янки УМВС України в Кіровоградській області, наказ УМВС України в Кіровоградській області від 31.07.2001 № 227 o/c та мав спеціальне звання лейтенант внутрішньої служби. Дані періоди служби були зараховані відповідачем до стажу служби в поліції, так як посади які обіймав позивач відносилися по номенклатурі до посад Міністерства внутрішніх справ України. В липні 2025 року позивач звернувся до відповідача із рапортом, в якому просив зарахувати до стажу служби в поліції для виплати відсоткової надбавки за вислугу років та визначення тривалості чергової відпустки періодів проходження служби у підрозділах Міністерства надзвичайних ситуацій України, а саме період служби з 14.02.2003 по 06.04.2012 року, так як позивач мав спеціальне звання «майор служби цивільного захисту» та проходив службу в органі, що за своїми завданнями та функціями має ознаки правоохоронного (воєнізованого) органу. Проте, відповідач листом від 06.06.2025 року відмовив позивачу у зарахувати до стажу служб зазначених періодів служби, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із цим позовом.
З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач позов не визнає, зазначає, що позивач не проходив службу в підрозділах Державної служби України з надзвичайних ситуацій, яка була утворена у 2015 році, вже після звільнення 06.04.2012 року позивача з МНС України у запас Збройних Сил, а тому безпідставним висновок позивача про те, що перебування на службі в органах надзвичайної ситуації зараховується до стажу служби в Національній поліції також на підставі п. 3 ч. 2 ст. 78 Закону України № 580- VIII. Зважаючи на викладене вище, відповідач вважає, що у ГУНП в Херсонській області відсутні правові підстави зарахувати позивачу до стажу служби в поліції стаж служби в органах МНС України з 14.02.2003 року по 06.04.2012 року, а відмова викладена ГУНП в Херсонській області в листі від 16.08.2025 року №1836/2/01-2025 є законною та обґрунтованою.
Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення проти позову, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.
ОСОБА_1 проходить службу в лавах Національної поліції – ГУНП в Херсонській області. 
В період служби з 15.08.1995 року по 01.08.2000 року позивач був зарахований як курсант Харківського інституту пожежної безпеки МВС України, наказ ХІПБ МВС України від 10.08.1995 № 566 о/с та отримав спеціальне звання рядовий внутрішньої служби. 
В період з 01.08.2000 року по 19.07.2001 року позивач проходив службу на посаді інженер відділу служби, підготовки, пожежогасіння та військово-мобілізаційної роботи УДПО УМВС України в Кіровоградській області, наказ УМВС України в Кіровоградській області від 30.07.2000 №215 o/c; а з 19.07.2001 по 14.02.2003 - начальник караулу 10-ї самостійної державної пожежної частини м. Знам?янки УМВС України в Кіровоградській області, наказ УМВС України в Кіровоградській області від 31.07.2001 № 227 o/c та мав спеціальне звання лейтенант внутрішньої служби. Зазначені періоди служби були зараховані відповідачем до стажу служби в поліції, так як посади які обіймав позивач відносилися по номенклатурі до посад Міністерства внутрішніх справ України. 
В липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Національної поліції в Херсонській області із рапортом, в якому просив зарахувати до стажу служби в поліції для виплати відсоткової надбавки за вислугу років та визначення тривалості чергової відпустки періодів проходження служби у підрозділах Міністерства надзвичайних ситуацій України, а саме період служби з 14.02.2003 року по 06.04.2012 року, оскільки позивач мав спеціальне звання «майор служби цивільного захисту» та проходив службу в органі, що за своїми завданнями та функціями має ознаки правоохоронного (воєнізованого) органу. 
Листом від 06.08.2025 року №1836/2/01 -2025 Головне управління Національної поліції в Херсонській області листом від повідомило позивачу про те, що під час оголошення стажу служби в поліції, періоди проходження ним служби в підрозділах Міністерства надзвичайних ситуацій України не враховувались. Згідно з ч. 2 статті 78 Закону України «Про Національну поліцію » до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років зараховується: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону. Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду: 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих ралах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб , які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР. З вищенаведеного вбачається, що стаж служби в підрозділах Міністерства надзвичайних ситуацій України не визначений Законом як такий, що повинний зараховуватись до стажу служби в поліції. За таких обставин, зарахувати періоди служби в підрозділах Міністерства надзвичайних ситуацій України до стажу служби позивача в поліції не передбачається можливим. 
Позивач не погодився із правомірністю дій відповідача щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, стажу служби в органах МНС України період з 14.02.2003 року по 06.04.2012 року та звернувся до суду із цим позовом.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
За визначенням наведеним у ч. 1 ст. 78 Закону № 580-VIII саме стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.
Згідно з вимогами частин другою-четвертою статті 78 Закону № 580-VIII до стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.
Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.
Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.
Суд зазначає, що позивач стверджуючи про протиправність незарахування відповідачем стажу служби в органах МНС України період з 14.02.2003 року по 06.04.2012 року, наполягає, що проходження ним служби в МНС на посадах є фактично службою в органах внутрішніх справ, а тому така служба в силу ч.2 ст.78 Закону № 580-VIII повинна зараховуватися до стажу в поліції.
Однак вказані твердження не можна вважати обґрунтованими, беручи до уваги наступне.
Правові та організаційні засади у сфері цивільного захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного, природного та військового характеру, повноваження органів виконавчої влади та інших органів управління, порядок створення і застосування сил, їх комплектування, проходження служби, а також гарантії соціального і правового захисту особового складу органів та підрозділів цивільного захисту, станом на час набуття позивачем спірного стажу було визначено Законом України «Про правові засади цивільного захисту» від 24.06.2004, № 1859-IV (далі - Закон № 1859-IV).
Згідно з ч.1 ст. 42 Закону № 1859-IV порядок проходження служби в органах і підрозділах цивільного захисту визначається цим Законом та Положенням про проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту ( 629-2005-п ), яке затверджується Кабінетом Міністрів України.
При цьому, в силу ч. 4 ст. 42 Закону № 1859-IV час проходження служби в органах і підрозділах цивільного захисту зараховується до загального стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.
Також, відносини, пов`язані з проходженням служби особами рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту (далі - особи рядового і начальницького складу) за період служби позивача в органах МНС України, органах та підрозділах цивільного захисту з 14.02.2003 по 06.04.2012 були врегульовані Положенням про порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 629 (далі - Положення № 629).
Аналіз наведених Закону № 1859-IV та Положення № 629 дозволяє дійти висновку, що останні не містять норм, якими було б передбачено поширення на осіб начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту гарантій соціального і правового захисту, передбачених статтями 20-23 Закону України «Про міліцію», Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджених постановою Кабінету Міністрів України РСР від 29.07.1991, № 114, що унеможливлює прирівняти статус осіб, які проходили службу в органах та підрозділах цивільного захисту до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ України.
Таким чином посилання позивача на те, що служба в органах МНС України має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу та повинна зараховуватись до стажу служби в органах внутрішніх справ, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та компенсації за невикористану додаткову відпустку є безпідставним.
Суд наголошує, що станом на час прийняття позивача на службу до Національної поліції України діяв Закон № 580-VIII, частиною другою статті 78 якого і було наведено виключний перелік посад (видів служби), які зараховуються до стажу служби в поліції, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягають норми саме цього Закону.
Щодо посилань позивача про те, що служба позивача в підрозділах МНС України є військової службу в органах цивільного захисту, а тому має такий же правовий статус як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, та повинна зараховуватися до служби в органах внутрішніх справ, а в подальшому до стажу служби в поліції суд зазначає наступне.
Статтею 1 Закону України «Про війська цивільної оборони України» (чинного на час набуття позивачем спірного стажу в МНС, в органах та підрозділах цивільного захисту) від 03.02.1993, № 2974-XII (далі по тексту - № 2974-XII) визначено, що війська Цивільної оборони України - це спеціалізовані військові формування, які підпорядковуються керівнику центрального органу виконавчої влади з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи і призначені для захисту населення і територій у разі виникнення надзвичайних ситуацій, спричинених аварією, катастрофою, стихійним лихом, епідемією, епізоотією, епіфітотією, великою пожежею, застосуванням засобів ураження, що призвели або можуть призвести до людських і матеріальних втрат, ліквідації їх наслідків та виконання інших передбачених законом завдань.
Відповідно до статті 6 Закону № 2974-XII до складу військ Цивільної оборони України входять військові з`єднання, частини і підрозділи, навчальні військові частини і підрозділи, органи управління військами, відповідні кафедри військової підготовки вищих навчальних закладів.
Приписами статті 14 Закону № 2974-XII встановлювалось, що умови, порядок і строки проходження служби військовослужбовцями військ Цивільної оборони України, їх статус, права і обов`язки, порядок переміщення по службі, присвоєння військових звань, атестації та звільнення із служби визначаються законами з питань проходження військової служби та іншими виданими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку, що війська цивільної оборони хоча і були підпорядковані Міністерству надзвичайних ситуацій, проте не мали єдиного правового статусу з органами та підрозділами цивільного захисту, оскільки цивільна оборона є військовим формуванням на відміну від формувань цивільного захисту.
При цьому в преамбулах Положення № 629 та Закону № 1859-IV не вказано, що органи та підрозділи цивільного захисту є військовим формуванням, чи стаж служби в органах та підрозділах цивільного захисту прирівняно до військової служби, що дає підстави стверджувати, що служба в органах Міністерства надзвичайних ситуацій та в подальшому в органах та підрозділах цивільного захисту населення не має аналогічного правового статусу військової служби.
Слід також відмітити, що положення п.56 Положення № 629 розмежовують (виокремлюють) органи МНС, військові формування та правоохоронні органи, що також спростовує посилання позивача в цій частині.
У відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, за висновками Верхового Суду, викладеними у постанові від 31 березня 2020 року у справі №520/2067/19, при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки слід застосовувати приписи частини другої статті 78 Закону України «Про Національну поліцію», якою встановлено вичерпний перелік складових (посад, періодів служби) такого стажу служби в поліції. При цьому делегування частиною четвертою статті 78 Закону України «Про Національну поліцію»  Кабінету Міністрів України повноважень щодо встановлення порядку обчислення вислуги років у поліції не надає останньому права визначати додаткові складові стажу служби в поліції, які не передбачені частиною другою статті 78 Закону України «Про Національну поліцію».
Отже, у частині другій статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» наведено виключний перелік посад (видів служби), які зараховуються до стажу служби в поліції, і цей перелік не підлягає розширеному тлумаченню.
Суд звертає увагу, що у вказаному переліку посад (видів служби), які зараховуються до стажу служби в поліції, відсутня служба в Міністерстві надзвичайних ситуацій України, органах та підрозділах цивільного захисту.
Враховуючи, що перелік посад (видів служби), які зараховуються до стажу служби в поліції, визначений частиною другої статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» є вичерпним, незазначення в ньому служби в Міністерстві надзвичайних ситуацій України, органах та підрозділах цивільного захисту є підставою для незарахування періоду такої служби до стажу служби в поліції.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтовані, не відповідають вимогам законодавства та не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 243-246, 250, 255, 263 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Херсонській області (вул. Лютеранська, буд. 4, м. Херсон, 73003, код ЄДРПОУ 40108782) про визнання протиправними дій Головного управління Національної поліції в Херсонській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, стажу служби в органах МНС України період з 14.02.2003 року по 06.04.2012 року, зобов`язання Головного управління Національної поліції в Херсонській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, стаж служби в органах МНС України в період з 14.02.2003 року по 06.04.2012 року – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА

.