Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/6887/26
Номер провадження2/711/3695/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2026 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі: 
головуючого - судді Казидуб О. Г.
при секретарі – Шульга А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Другого відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту, -
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Весеньов Євген Володимирович, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся через систему «Електронний суд» з позовом до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Другого відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту.
Позовна заява мотивована тим, що як вбачається з інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на квартиру, яка належить ОСОБА_1 було накладено арешт.
Так, 26.09.2013 року на підставі постанови про накладення арешту виданої 23.09.2013 року Придніпровським відділом ВДВС Черкаського МУЮ було накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 , а саме на належну їй квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Також 04.11.2013 року на підставі постанови про накладення арешту виданої 23.09.2013 року Придніпровським відділом ВДВС Черкаського МУЮ знову було накладено арешт на належну ОСОБА_1 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Перевіривши загальнодоступну інформацію (АСВП) не було виявлено будь-яких виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
На адвокатський запит від відповідача було отримано відповідь з якої вбачається, що Відповідач не зміг ідентифікувати під час виконання якого виконавчого документу було накладено ці арешт.
Таким чином встановити інформацію в порядку визначеному чинним законодавством хто є стягувачем в інтересах яких в 2013 році накладався арешт також встановити не вдалось.
Враховуючи вище викладене вбачається, що на дату звернення до суду, у ОСОБА_1 відсутні будь які боргові зобов`язання. Як невідомо і на виконання якого саме виконавчого документу було розпочаті ці виконавчі провадження, та хто є стягувачем.
Продовження дії арешту на належну позивачці квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , який був накладений Придніпровським відділом ДВС Черкаського міського управління юстиції у невідомому виконавчому провадженні, за невідомим виконавчим документом, на користь невідомого стягувача свідчить про його незаконність, та безумовно порушує права та законні інтереси ОСОБА_1 .
Такі незаконні дії відповідача - порушують права ОСОБА_1 на власність.
Просить скасувати арешт накладений на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , постановою б/н від 23.09.2013 року Придніпровського районного відділу ДВС зареєстроване обтяження №2661749 від 26.09.2013 року, та постановою б/н від 23.09.2013 року Придніпровського районного відділу ДВС зареєстроване обтяження №3227664 від 04.11.2013 року.
06 липня 2026 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання.
16 липня 2026 року через систему «Електронний суд» представник Другого відділу ДВС у м. Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України за дорученням Бельтюкова Валерія Олексіївна надала Відзив на позовну заяву, в якому вказано, що під час перевірки автоматизованої системи виконавчих проваджень (АСВП) встановлено, що на виконанні перебувало виконавче провадження №39929653 з примусового виконання рішення УПФУ у місті Черкаси № 5586 від 27.11.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь УПФУ у місті Черкаси боргу в сумі 204,98 грн.
20.03.2014 року вищезазначене виконавче провадження було завершено згідно п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення.
Враховуюче вищевикладене, виконавче провадження не містить посилання на постанови серії б/н від 23.09.2013 року. Таким чином, встановити, у межах якого конкретно виконавчого документа та на підставі якого рішення суду чи органу влади було накладено арешти, не виявилося можливим.
Просять суд питання про скасування арешту на нерухоме майно №2661749 від 26.09.2013 року, що накладено постановою державного виконавця Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ від 23.09.2013 року, серія та номер: б/н та арешту на нерухоме майно №3227664 від 04.11.2013 року, що накладено постановою державного виконавця Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ від 23.09.2013 року, серія та номер: б/н, розглянути на розсуд суду.
Адвокат Весеньов Євген Володимирович, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , в судове засідання надав заяву про слухання справи за відсутності позивача та за його відсутності. Також вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.
Представник Другого відділу ДВС у м. Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, зазначивши у Відзиві на позовну заяву про розгляд справи за їхньої відсутності.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України)
Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі припинення дії, яка порушує право; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. 
Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 13 ЦК України). У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які зазначені вище, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч. 6 ст. 13 ЦК України).
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 , виданого Органом приватизації Придніпровського райвиконкому, квартира за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 479544691 від 29.05.2026, на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 накладено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна. А саме, номер запису про обтяження 2661749 (спеціальний розділ) на підставі постанови про накладення арешту Серії та номер: б/н, виданий 23.09.2013, видавник: Придніпровський ВДВС Черкаського МУЮ та номер запису про обтяження 3227664 (спеціальний розділ) на підставі постанови про накладення арешту Серії та номер: б/н, виданий 23.09.2013, видавник: Придніпровський ВДВС Черкаського МУЮ.
Як вбачається з Листа Другого відділу ДВС у м. Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України № 8442926.21-49 від 05 червня 2026 року, ідентифікувати під час виконання якого виконавчого документу накладено арешт неможливо.
Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6(в редакції від 30.06.1978 №5) надані роз`яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.
Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
А тому, враховуючи вищевикладене, надані письмові докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для повного задоволення даного позову.
Керуючись ст.ст.4, 12, 81, 237, 263-265, 268 ЦПК України, Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», суд -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Другого відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту – задовольнити.
Скасувати арешт накладений на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , постановою б/н від 23.09.2013 року Придніпровського районного відділу ДВС зареєстроване обтяження №2661749 від 26.09.2013 року, та постановою б/н від 23.09.2013 року Придніпровського районного відділу ДВС зареєстроване обтяження №3227664 від 04.11.2013 року.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі тридцяти днів. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: | | О.  Г.  Казидуб