П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/12871/25	

 	Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В. Місце ухвалення рішення: м. Миколаїв 	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого – Лук`янчук О.В.
суддів – Бітова А.І.
– Ступакової І.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення від 14.10.2025 року № 143050006445; визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, 

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області щодо не зарахування в повному обсязі ОСОБА_1 до стажу для права на пенсію за вислугою років періодів роботи з 01.08.1988 року по 24.07.1997 року, з 19.11.1999 року по 01.12.2000 року, з 21.02.2001 року по 01.02.2007 року, з 01.09.2008 року по 31.12.2010 року, з 01.01.2011 року по 02.07.2012 року, з 03.07.2012 року по 31.12.2012 року, з 01.01.2013 року по 06.11.2017 року, з 16.11.2017 року 30.09.2025 року;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області щодо не зарахування ОСОБА_1 у подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення” періодів роботи з 01.08.1988 року по 06.08.1990 року та з 01.09.2008 року по 31.12.2010 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії № 143050006445 від 14.10.2025 року;
- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області та Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугою років, відповідно до пункту “е” статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, періоди роботи з 01.08.1988 року по 24.07.1997 року, з 19.11.1999 року по 01.12.2000 року, з 21.02.2001 року по 01.02.2007 року, з 01.09.2008 року по 31.12.2010 року, з 01.01.2011 року по 02.07.2012 року, з 03.07.2012 року по 31.12.2012 року, з 01.01.2013 року по 06.11.2017 року, з 16.11.2017 року 30.09.2025 року;
- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області та Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 у подвійному розмірі, згідно статті 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, періоди роботи з 01.08.1988 року по 06.08.1990 року та з 01.09.2008 року по 31.12.2010 року;
- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.10.2025 року про призначення пенсії із урахуванням наданої судом правової оцінки.
В обґрунтування позову вказує, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи з 01.08.1988 року по 24.07.1997 року, з 19.11.1999 року по 01.12.2000 року, з 21.02.2001 року по 01.02.2007 року, з 01.09.2008 року по 31.12.2010 року, з 01.01.2011 року по 02.07.2012 року, з 03.07.2012 року по 31.12.2012 року, з 01.01.2013 року по 06.11.2017 року, з 16.11.2017 року 30.09.2025 року, та не зараховано у подвійному розмірі періоди роботи з 01.08.1988 року по 06.08.1990 року та з 01.09.2008 року по 31.12.2010 року, що призводить до порушення її права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. “е” ст. 55 Закону № 1788.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області – задоволено. 
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області щодо не зарахування в повному обсязі ОСОБА_1 до стажу для права на пенсію за вислугою років періодів роботи з 01.08.1988 року по 24.07.1997 року, з 19.11.1999 року по 01.12.2000 року, з 21.02.2001 року по 01.02.2007 року, з 01.09.2008 року по 31.12.2010 року, з 01.01.2011 року по 02.07.2012 року, з 03.07.2012 року по 31.12.2012 року, з 01.01.2013 року по 06.11.2017 року, з 16.11.2017 року 30.09.2025 року.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області щодо не зарахування ОСОБА_1 у подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення” періодів роботи з 01.08.1988 року по 06.08.1990 року та з 01.09.2008 року по 31.12.2010 року.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії № 143050006445 від 14.10.2025 року.
Зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугою років, відповідно до пункту “е” статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, періоди роботи з 01.08.1988 року по 24.07.1997 року, з 19.11.1999 року по 01.12.2000 року, з 21.02.2001 року по 01.02.2007 року, з 01.09.2008 року по 31.12.2010 року, з 01.01.2011 року по 02.07.2012 року, з 03.07.2012 року по 31.12.2012 року, з 01.01.2013 року по 06.11.2017 року, з 16.11.2017 року 30.09.2025 року.
Зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 у подвійному розмірі, згідно статті 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, періоди роботи з 01.08.1988 року по 06.08.1990 року та з 01.09.2008 року по 31.12.2010 року.
Зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.10.2025 року про призначення пенсії із урахуванням наданої судом правової оцінки.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржуваним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 14.10.2025, відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв?язку із відсутністю необхідного спеціального стажу, який дає право для призначення пенсії за вислугу років, що не було враховано судом першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного. 
Судом першої інстанції встановлено, що 07.10.2025 року позивач звернулась до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. “е” ст. 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі та раніше за текстом – Закон № 1788). 
Заяву за принципом екстериторіальності було розглянуто ГУ ПФУ в Харківській області, яким 14.10.2025 року було прийнято рішення № 143050006445 про відмову в призначенні пенсії 
Підстава відмови: страховий стаж на дату звернення становить 34 роки 10 місяців 5 днів, спеціальний стаж роботи на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років складає 23 роки 08 місяців 18 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років.
Згідно вказаного рішення, до страхового стажу зараховано всі періоди згідно з наданими документами.
Вважаючи протиправним рішення про відмову у призначені пенсії, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що відповідачем не враховано при вирішення питання щодо наявності у позивача права на пенсію за вислугу років норми п. “е” ст. 55 Закону № 1788 у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII та Законом № 911-VIII відповідно до п. 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 року № 2-р/2019, а відтак періоди роботи позивача на займаних посадах згідно записів трудової книжки мають бути зараховані до спеціального трудового стажу.
Колегія суддів надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апелянта виходить з наступного. 
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із положеннями статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Положеннями статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Статтею 2 Закону № 1788-XII визначені види пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Аналогічні приписи закріплено і у статях 9, 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Статтею 52 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники охорони здоров`я відповідно до пункту «е» статті 55 цього Закону.
Згідно із пунктом «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ (в редакції Закону до 01 квітня 2015 року) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Законом України від 02 березня 2015 року за № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (надалі за текстом - Закон №213-VІІІ) статтю 55 Закону № 1788-ХІІ викладено у новій редакції, у тому числі і пункт «е», за змістом якого право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 01 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати: з 01 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 01 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 01 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 01 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 01 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 01 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 01 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 01 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 01 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 01 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.
Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 911-VIII, набрав чинності 01 січня 2016 року) внесені зміни до статті 55 Закону № 1788-ХІІ, зокрема, у пункті «е» в абзаці першому слова незалежно від віку замінено словами та цифрами після досягнення 55 років і доповнено абзацами дванадцятим-двадцять п`ятим.
Таким чином, з прийняттям Закону № 213-VIII було підвищено, зокрема, спеціальний стаж, необхідний для виходу на пенсію, для категорій працівників, визначених пунктами «д», «е», «ж» статті 55 Закону № 1788-ХІІ, а Закон № 911-VIII встановив раніше не передбачений законодавством вік виходу на пенсію для окремих категорій громадян, а саме: 55 років - для працівників освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення (пункт «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ) за переліком, що затверджується у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Однак, рішенням від 04 червня 2019 року № 2-р/2019 Конституційний Суд України вирішив: визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення2 від 2 березня 2015 року № 213-VIII, «;Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.
Тобто, застосуванню підлягає норма статті 55 Закону № 1788-XII у наступній редакції: «право на пенсію за вислугу років мають, зокрема: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку…».
Враховуючи, що позивач звернулася із заявою про призначення їй пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-XII 08 вересня 2023 року, тобто після прийняття рішення Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року, у спірних правовідносинах мають бути застосовані положення пункту «е» статті 55 Закону № 1788-XII, якими передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
В свою чергу, за змістом положень статті 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п.п. 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі по тексту Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Як вбачається з трудової книжки НОМЕР_1 позивач у період з 01.08.1988 року по 30.09.2025 року працювала на різних посадах в закладах охорони здоров`я, а саме:
- з 01.08.1988 року до 07.08.1990 року – на посаді медичної сестри інфекційного відділення Арбузинської центральної районної лікарні;
- з 07.08.1990 по 24.07.1997 року – на посаді медичної сестри хірургічного відділення Арбузинської центральної районної лікарні;
- з 19.11.1999 року до 27.12.1999 року – на посаді медичної сестри гінекологічного відділення Арбузинської центральної районної лікарні;
- з 27.12.1999 року по 01.12.2000 року – на посаді медичної сестри хірургічного відділення Арбузинської центральної районної лікарні;
- з 21.02.2001 року до 21.07.2005 року – на посаді медичної сестри хірургічного відділення Арбузинської центральної районної лікарні;
- з 21.07.2005 року по 01.02.2007 року – на посаді медичної сестри Воєводської сільської лікарняної амбулаторії;
- з 01.09.2008 року по 31.12.2010 року – на посаді медичної сестри протитуберкульозного кабінету Воєводської сільської лікарняної амбулаторії;
- з 01.01.2011 року по 02.07.2012 року – на посаді дільничної медичної сестри Воєводської сільської лікарняної амбулаторії Арбузинської центральної районної лікарні, в послідуючому перейменованої у Воєводську амбулаторію загальної практики сімейної медицини);
- з 03.07.2012 року по 31.12.2012 року – на посаді медичної сестри загальної практики сімейної медицини Воєводської амбулаторії загальної практики сімейної медицини;
- з 01.01.2013 року по 06.11.2017 року – на посаді сімейної медичної сестри амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Воєводське Арбузинського центру первинної медико-санітарної допомоги;
- з 16.11.2017 року до 01.03.2019 року – на посаді сімейної медичної сестри амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Воєводське Арбузинського центру первинної медико-санітарної допомоги, в послідуючому перейменованого на КНП “Арбузинський районний центр первинної медико-санітарної допомоги” Арбузинської районної ради;
- з 01.03.2019 року до 01.08.2023 року – на посаді сестри медичної загальної практики сімейної медицини амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Воєводське Арбузинського районного центру первинної медико-санітарної допомоги;
- з 01.08.2023 року по 30.09.2025 року – на посаді сімейної медичної сестри амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Воєводське Арбузинського районного центру первинної медико-санітарної допомоги.
Перелік закладів та установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909.
Розділом 2 "Охорона здоров`я" Переліку №909 визначено такі посади: лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) та заклади і установи: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.
Перелік посад середнього медичного персоналу визначено наказом МОЗ України «Про затвердження Переліку вищих і середніх спеціальних навчальних закладів, підготовка і отримання звання в яких дають право займатися медичною і фармацевтичною діяльністю» від 25 грудня 1992 року №195 (далі - Перелік №195).
Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ Переліку №195 медичні сестри всіх найменувань належать до посад середнього медичного персоналу та мають право на призначення пенсії за спеціальним стажем.
Отже, періоди роботи позивача на займаних посадах згідно записів трудової книжки мають бути зараховані до спеціального трудового стажу.
Інших доводів апеляційна скарга не містить.
Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України 

Повний текст постанови складено та підписано 07 липня 2026 року. 

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук 

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова