Справа № 344/23048/25 
Провадження № 2/344/2503/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого-судді Татарінової О.А.,
секретаря Гарасимів А.В., 
розглянувши в порядку спрощеного провадження в залі суду у м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, - 
В С Т А Н О В И В: 

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . У даному шлюбі у них народилась донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Відповідач тривалий час працює та проживає у Ірландії, вона з донькою проживає на території України в АДРЕСА_1 .
ОСОБА_4 після того як поїхав працювати в ОСОБА_5 надавав кошти на утримання їхньої малолітньої доньки. Однак, протягом останніх двох місяців відповідач почав самоусуватися від матеріального забезпечення доньки. На даний час, ОСОБА_2 перестав повністю брати участь у забезпеченні доньки, всі витрати для забезпечення належного рівня життя ОСОБА_3 покладені на позивачку.
Доньці необхідно забезпечувати належний рівень життя, який є необхідним для фізичного, розумового, морального, соціального та духовного розвитку, сприяти різними способами покращувати рівень життя, тощо.
Їхня дочка - ОСОБА_3 навчається у 4-В класі ліцею №23 ім.Романа Гурика Івано-Франківської міської ради, початкової школи НПП «Інтелект України, що тягне за собою додаткові витрати.
3 метою підвищення успішності, донька ОСОБА_6 систематично відвідує заняття з математики, англійської мови, що тягне за собою постійні витрати.
Також, позивачка самостійно купує канцелярське приладдя для доньки, підручники тобто забезпечує всім необхідним навчальний процес їхньої доньки. Оплачує відвідування дочкою гри на гітарі щомісячно. Оскільки, доньці ОСОБА_6 10 років, вона ще росте та розвивається, тому потрібно систематично придбавати новий одяг та взуття. Для розвитку доньки потрібно постійно купувати ігри, книги, енциклопедії, відвідувати з нею різноманітні заходи. Окрім того, потрібно постійно піклуватись про її здоров`я задля чого вона витрачає кошти на вітаміни, придбання якісних продуктів.
Також, для їхнього проживання позивачка орендує квартиру у м. Івано-Франківську, відповідно щомісячно сплачує 15 000 грн. за оренду квартири та окремо сплачує комунальні платежі.
Таким чином, щомісяця позивачка витрачає орієнтовно 50 000 грн., що ставить її у скрутне матеріальне становище.
Донька ОСОБА_6 фактично знаходяться на утриманні та вихованні позивачки, її доходи не є стабільними в середньому становлять 15 000 гривень в місяць, яких не вистачає для забезпечення належного рівня життя доньки.
Зазначає, що економічна ситуація у країні змінилася в бік погіршення матеріального стану населення і звичайно ж, її коштів не є достатньо для мінімального забезпечення доньки першочерговими необхідними речами, тому що обов`язок по утриманню доньки переважно лежить на ній.
Відповідач інших утриманців та стягнень по виконавчих листах не має, працює на території Ірландія у компанії «Томпсон Інжиніринг ЛТД», та як їй відомо отримує високу заробітну плату.
За таких обставин вважає, що достатній розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить 1000 євро, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з часу звернення нею до суду і до досягнення дитини повноліття.
Оскільки, позивачці важко самостійно забезпечити дитині достатній рівень життя, тому змушена звернутись до суду з даним позовом. Враховуючи наведене, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1000,00 євро щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з часу звернення нею до суду і до досягнення дитиною повноліття. 
13.01.2026 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що він бере участь в утриманні дитини добровільно, шляхом перерахування коштів на банківську карту самої дитини. Проти викладеного у позові категорично заперечує. 
Відповідачем зазначається, що він проживає за адресою реєстрації в АДРЕСА_2 . Через режим воєнного стану в країні має нерегулярний та мінливий заробіток, тому не має можливості сплачувати великі суми на утримання дитини, але, розуміє свій батьківський обов`язок та намагається його виконувати. Твердження позивачки про те, що відповідач перебуває за межами України не має жодного документального підтвердження.
Позивачкою заявлено вимогу про стягнення аліментів в іноземній валюті, що протирічить вимогам чинного законодавства України.
Пред`являючи вимогу про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання доньки, у розмірі 1000 євро щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, позивачка не врахувала вимог ст. 533 ЦК України, належним чином не обґрунтувала та не підтвердила належними доказами обґрунтування вказаної суми стягнення саме з батька. З урахуванням вимог чинного Сімейного кодексу України, вказана вимога передбачає доведення того факту, що мати самостійно витрачає таку саму суму на утримання дитини щомісячно і таки витрати є необхідними для дитини.
Оскільки відповідач має мінливий, непостійний дохід, а частину витрат на утримання дитини має нести матір дитини, та, з урахуванням того, що позивачкою заявлено вимогу про встановлення аліментного обов`язку в твердій грошовій сумі, відповідач просить суд визначити таку суму на рівні 4000 грн., що буде посильним платежем для нього. Так само, в разі, якщо матір дитини нестиме витрати на утримання дитини в сумі яку перераховуватиме батько, це позначатиме, що витрати на її утримання складуть 8000 грн на місяць, що є більше за суму прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку більше ніж вдвічі. Платник аліментів не позбавлений права витрачати більшу суму на утримання дитини, ніж встановлена судовим рішенням, в разі, коли матиме таку можливість. Але мати обов`язок сплачувати більшу суму щомісячно для відповідача буде обтяжливим. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2026 рік» мінімальну заробітну плату в Україні встановлено в сумі 8647 гривень. Тож, сплачуючи 4000 грн щомісячно, відповідач буде передавати більше 40% свого щомісячного заробітку. Наразі відповідач не має роботи та не отримує навіть мінімальної заробітної плати.
З урахуванням того, що відповідач має мінливий, непостійний дохід, перебуває за межами України та добровільно сплачує аліменти на утримання дитини, просить суд позов задовольнити частково - призначити стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі 4000 грн., з дати прийняття рішення судом і до досягнення дитиною повноліття.
15.01.2026 року представником позивача подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої зазначає, що в резолютивній частині позовної заяви не зазначена вимога про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати. 
Враховуючи наведене просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 , який проживає: АДРЕСА_3 НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1000,00 євро щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. 
15.01.2026 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, з якої вбачається, що відповідач бажає самоусунутись від матеріального утримання їхньої доньки та перекласти відповідальність по забезпеченню належних умов більшою мірою на позивачку. Першою підставою чому відповідач не бажає сплачувати заявлений розмір аліментів – це те, що відповідач добровільно надає кошти на утримання доньки шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Таїсії. На що позивачка хоче вказати, що фактично підставою для звернення до суду є те, що відповідач припинив надавати добровільно кошти на утримання неповнолітньої доньки. Окрім того, відповідач не надав документального підтвердження того, що він на момент подання відзиву надсилав кошти їхній доньці Таїсії і надання коштів є систематичним. 
Відповідач стверджує, що причиною для зменшення розміру аліментів є те, що відповідач перебуває в Україні за місцем своєї реєстрації і відсутність доказів того, що проживає та працює в Ірландії. 
Згідно довідки № 28 від 15.01.2026 року, ОСОБА_2 не проживає за вказаним у відзиві місцем реєстрації ще з 2023 року. 
01.01.2026 року відповідач телефонував до позивачки зі свого ірландського номера телефону. 
02.08.2024 року відповідач переказував позивачці кошти, переказ здійснювався з Ірландії, що підтверджує те, що ОСОБА_2 перебуває за кордоном. 
Також відповідач вказав, що у позові вказаний розмір аліментів у іноземній валюті, що протирічить вимогам чинного законодавства України. 
У позовній заяві вказано, що розмір аліментів, який необхідний та достатній для забезпечення належних умов становить 1000 євро. Тобто, стягнення аліментів відбуватиметься у валюті євро де відповідач проживає та працює, а не в гривнях як вважає відповідач.
У відзиві на позовну заяву, відповідач вказав, що позивачкою не обґрунтовано розмір аліментів, ОСОБА_2 наразі не працює, не отримує навіть мінімальної заробітної плати, сплачувати більшу суму буде для відповідача обтяжливим, тощо. 
Відповідач ОСОБА_2 не позбавлений можливості знайти собі роботу з гідним рівнем заробітної плати, за умови, «що він дійсно перебуває в Україні». Більше того, відсутність роботи не повинна впливати на можливість забезпечити їхній доньці найкращі інтереси, нормальні умови для проживання та розвитку. 
ОСОБА_2 не надав жодного доказу того, що сплата аліментів у заявленому розмірі буде для нього обтяжливою, незрозуміло у чому саме полягатиме ця обтяжливість. Відповідач є фізично здоровим, на утриманні непрацездатних осіб чи інших дітей у нього немає, переконливих доказів щодо неможливості сплачувати саме такий розмір аліментів ОСОБА_2 не надав. 
До даної відповіді на відзив позивачка долучає копії виписок з банківського рахунку, відповідно до яких ОСОБА_2 переказував кошти у різних сумах, які більше 1000 євро. Даний факт вказує на можливість відповідача сплачувати заявлений розмір аліментів. Позивачка Вважає, що заявлений розмір аліментів є достатнім та належним для забезпечення умов для проживання та розвитку доньки, враховує обставини та умови, в яких проживає їхня донька. 
Позивачкою повністю доведено всі обставини справи та надано належні докази. Зауважує, що обов`язок по утриманню доньки покладається не тільки на позивачку в більшій мірі, а й на відповідача. На підставі наведеного, просить суд задовольнити позовну заяву про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у повному обсязі.
16.01.2026 року представником відповідача подано до суду заперечення на відповідь на відзив, з яких вбачається, що позивачка повідомила суду місце свого проживання разом із неповнолітньою донькою подружжя, яке не відповідає даним державного реєстру. Оскільки сторони досить тривалий час не спілкуються, у відповідача виникають занепокоєння щодо того чи проживає дитина разом із матір`ю. Позивачкою не надано належних та допустимих доказів проживання дитини разом із нею.
Подані стороною позивача квитанції на значні суми перерахування, здійснені у 2024 році та в середині 2025 року жодним чином не спростовують того факту, що наразі відповідач не має постійного місця роботи та не доводять факту його перебування за межами України. Відповідачеві невідомо чому у тексті позовної заяви стороною позивача вказано ту адресу на території іншої держави, яку вказала позивачка. Жодних належних та допустимих доказів факту проживання відповідача саме в Ірландії позивачем не надано. Вимога позивача про стягнення аліментів в іноземній валюті є незаконної з огляду на норми чинного законодавства України, а тому, на думку відповідача, не підлягає задоволенню.
Пред`являючи вимогу про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання доньки, у розмірі 1000 євро щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, позивачка не врахувала вимог ст. 533 ЦК України, належним чином не обґрунтувала та не підтвердила належними доказами обґрунтування вказаної суми стягнення саме з батька. З урахуванням вимог чинного Сімейного кодексу України, вказана вимога передбачає доведення того факту, що мати самостійно витрачає таку саму суму на утримання дитини щомісячно і таки витрати є необхідними для дитини. Сума аліментів заявлена позивачкою не обґрунтована жодним аргументом.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2026 рік», встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років в розмірі 3512 гривень. Дана сума закладена законодавцем, як витрати ні дитину витрати на дитину відповідного віку для обох батьків. Таким чином, законодавець припустив, що кожен з батьків має витрачати на утримання дитини щонайменше 1756 грн. Відповідач ще раз підтверджує, що має можливість та зобов`язується своєчасно сплачувати аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 4000 грн. та просить суд визначити аліментний обов`язок в такій сумі, що буде посильним платежем для нього. Вказане означатиме, що і матір дитини нестиме витрати на утримання дитини в сумі, яку перераховуватиме батько. Таким чином, на її утримання складуть 8000 грн на місяць, що є більше за суму прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку більше ніж вдвічі. Більша ж сума аліментів, присуджена до стягнення судом, може призвести до неправомірного збагачення позивачки за рахунок відповідача та не сприятиме поновленню порушеного права. З урахуванням викладеного в цій заяві та у відзиві на позов просить суд позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , задовольнити частково - призначити стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі 4000 грн., з дати прийняття рішення судом і до досягнення дитиною повноліття.
25.02.2026 року представником відповідача подано до суду додаткові пояснення з яких вбачається, що 20 лютого 2026 року, відповідачем виконано добровільну оплату аліментів на банківські реквізити, надані позивачем суду, через установу банку АТ «Універсал Банк» (Монобанк), банківська установа зареєстрована на території України, код ЄДРПОУ 21133352. Відповідач підтверджує, що готовий і надалі виконувати свій аліментний обов`язок у сумі 4000 грн щомісячно в добровільному порядку.
Обґрунтування розрахунку суми аліментів наведено у відзиві на позов. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2026 рік», встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років в розмірі 3512 гривень. 
Таким чином, батько готовий самостійно виділяти на утримання дитини суму, що перевищує прожитковий мінімум, встановлений законодавцем, для дитини відповідного віку. Матір дитини не надала суду жодного документу, що підтверджував би витрати на утримання дитини з її боку, суду не надано доказів того, що позивач працевлаштована та не отримує соціальних виплат на себе або на дитину. Позивачкою не надано жодних пояснень власного матеріального стану та підстав для визначення суми аліментів саме в твердій грошовій сумі, та ще й такій значній.
Відповідачем не надано суду жодного доказу перебування відповідача саме в тій країні, про яку йдеться у позові, не надано доказів проживання за адресою, вказаною у позові. Крім того, не надано обґрунтування заявленим позовним вимогам, не наведено а ні обґрунтування того, що сума аліментів заявлена в іноземній валюті а ні самої суми. Не надано суду підтвердження того, що дитина проживає із матір`ю. Адреса державної реєстрації позивачки та дитини не збігається із адресою у позові. Для вирішення по суті справи №344/23048/25, що наразі перебуває у провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області не має жодного значення де саме перебуває відповідач. Оскільки справу прийнято до провадження цим судом, то й розгляд її має відбуватись в інтересах дитини, з урахуванням норм та вимог чинного законодавства України. Позивачем самостійно обрано такий порядок розгляду спору - через національну судову систему. Позивач не скористалась можливістю подати заяву до Мінюсту України з метою звернення з позовом до іноземного суду. Позивачкою заявлено позовну вимогу про стягнення аліментів в іноземній валюті. Вказане протирічить вимогам чинного законодавства України.
Враховуючи наведене просить суд позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , задовольнити частково - призначити стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі 4000 грн. (чотири тисячі гривень), з дати прийняття рішення судом і до досягнення дитиною повноліття.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив суд позов задовольнити. 
Представник відповідача в судовому засіданні підтримала позицію відповідача викладену у відзиві на позовну заяву.
Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.
Судом встановлено, що 06.06.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 було зареєстровано шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « ОСОБА_8 » (а.с.7), який рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 03 червня 2026 року по справі 344/413/26, розірвано, що підтверджується відомостями з ЄРСР. 
ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_3 , батьками якої зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно, Серія НОМЕР_2 від 15.05.2024 року (а.с.8). 
01.01.2025 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 укладено Договір оренди квартири за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до п.5.1.Договору розмір орендної плати становить 15 000,00 грн. (а.с.10). 
Із копії довідки директора Ліцею №23 від 09.12.2025 року встановлено, що ОСОБА_3 навчається у 4-В класі Ліцею №23 ім.Романа Гурика Івано-Франківської міської ради (а.с.9). 
Як вбачаєть із відомостей ПФУ про застраховану особу ОСОБА_2 , після 2023 року відсутні відомості про трудовий стаж та отримані доходи (а.с.40).
З копії довідки діловода Верховинської сільської ради від 15.01.2026 року ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , але фактично не проживає з 2023 року (а.с.63).
До матеріалів справи долучено копії квитанцій із яких вбачається, що ОСОБА_2 здійснював переказ коштів ОСОБА_1 , а саме 22.11.2023 на суму 1200 євро, 02.08.2025 року на 1000 євро, 26.08.2025 року на 600 євро, 20.02.2026 року на суму 4000 гривень (а.с.64-68,140). 
Згідно відповіді начальника Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України від 20.02.2026 року Додюк І. 01.08.2023 року перетнув кордон та виїхав з України через пропускний пункт «Солотвино» (а.с.121).
Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ст. 1, 2 Закону Укр аїни «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.
В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2026 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць становить для дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривень.
Як встановлено судом неповнолітня дитина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні, а відповідач щомісячно коштів на утримання дитини не надає. 
Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатня для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Звертаючись до суду із даним позовом позивач просила суд винести рішення, яким стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1000,00 євро щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з часу звернення нею до суду і до досягнення дитиною повноліття. 
В той же час позивачем не надано належних та допустимих доказів щомісячних витрат на утримання дитини у розмірі заявленому у позовній заяві.
Посилання на те, що дитина систематично відвідує заняття з математики, англійської мови, що тягне за собою постійні витрати, не доведено.
Крім того, оренда квартир та сплата комунальних платежів не відноситься до витрат на утримання дитини.
Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до ст.99 Конституції України грошовою одиницею в Україні є гривна, а тому у суду відсутні правові підстави для стягнення аліментів в Євро. Крім того, неповнолітня дитина сторін проживає в Україні, та витрати які несе позивачка на утримання дитини також здійснюються в грошовій одиниці- гривні.При цьому сторони не позбавлені можливості у разі зміни матеріального стану звернутися до суду з позовом про збільшення або зменшення розміру аліментів.
Виходячи з обставин справи, враховуючи матеріальне становище сторін, та той факт, що обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків в рівній мірі, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреб дитини у розвитку, також із врахуванням того, що відповідач, як працездатна особа знаходиться за межами України та отримує дохід в іноземній валюті, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 7500 гривень 00 копійок, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 грудня 2025 року до досягнення дитиною повноліття.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп. в дохід держави.
На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. 4, 5, 12, 13, 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України, керуючись ст.ст. 263-265, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,- 
У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково. 
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована за адресою: Івано-Франківська область, Верховинський район, с.Кривопілля, РНОКПП НОМЕР_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 7 500 гривень 00 копійок, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 грудня 2025 року до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , на користь держави судовий збір в розмірі 1 211 гривню 20 копійок. 
В решті вимог позову відмовити. 
Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована за адресою: Івано-Франківська область, Верховинський район, с.Кривопілля, РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП – НОМЕР_3 . 

Суддя: О.А.Татарінова