ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року | м. Львів | Справа № 460/3095/25 пров. № А/857/30016/26

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
головуючого судді: Гуляка В.В.
суддів: Ільчишин Н.В., Кушнір В.О.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області,
на окрему ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 12 травня 2026 року (суддя – Недашківська К.М., час ухвалення – не зазначено, місце ухвалення – м. Рівне, дата складання повного тексту – 12.05.2026), 
в адміністративній справі №460/3095/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області,
про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив: 

У лютому 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просила: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову в призначенні пенсії від 14.01.2025 №172650010031 із зменшенням пенсійного віку відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини першої статті 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”; 2) зобов`язати відповідача призначити і виплачувати пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини першої статті 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” починаючи з 29 грудня 2024 року.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 11.04.2025 в задоволенні позову відмовлено. 
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.11.2025 рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11.04.2025 скасовано та ухвалено постанову про задоволення позову. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову в призначенні пенсії від 14.01.2025 №172650010031 із зменшенням пенсійного віку відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини першої статті 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи” з 29 грудня 2024 року. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 2422,40 грн.. 
03.04.2026 позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву у порядку ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України, за змістом якої просила суд: 1) визнати протиправними дії відповідача, вчинені на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.11.2025 року у справі №460/3095/25 щодо виплати з 29.12.2024 пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи” у розмірі, що не відповідає розміру пенсії з надбавками (9459,57 грн.) за відповідні періоди, починаючи з 29.12.2024, який вказано в протоколі/розпорядженні щодо призначення/ перерахунку пенсії від 19.11.2025; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.11.2025 року у справі №460/3095/25, шляхом здійснення виплати пенсії у розмірі, що відповідає розміру пенсії з надбавками (9459,57 грн.) за відповідні періоди, починаючи з 29.12.2024, який вказано в протоколі/ розпорядженні щодо призначення/перерахунку пенсії від 19.11.2025. 
Окремою ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 12.05.2026 заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень – відповідачем на виконання рішення суду - задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, вчинені на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.11.2025 у справі №460/3095/25 щодо виплати з 29.12.2024 пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи” у розмірі, що не відповідає розміру пенсії з надбавками (9459,57 грн.) за відповідні періоди, починаючи з 29.12.2024, який вказано в протоколі/розпорядженні щодо призначення/ перерахунку пенсії від 19.11.2025. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні судового рішення. Установлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області тридцятиденний строк з дня отримання (вручення) копії цієї ухвали для подання до суду доказів вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні судових рішень.
З окремою ухвалою суду першої інстанції від 12.05.2026 не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що окрема ухвала суду ухвалена з порушенням вимог ст. 242 КАС України, а тому підлягає скасуванню з підстав викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції при вирішенні справи не було враховано, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області на виконання рішення суду Головним управлінням ПФУ в Рівненській області проведено призначено пенсію з 29.12.2024 розмір становить – 9459.57 грн., що підтверджується рішенням про перерахунок пенсії. Станом на 25.05.2026 заборгованість за рішенням суду у справі № 460/3095/25 обліковується в Реєстрі судових рішень за № 821-40295. Доплата, що нарахована на виконання рішення за період 29.12.2024 по 30.06.2026 – 172069,02 грн, виплату якої розпочато з лютого 2026року. У лютому 2026 позивачу виплачено – 1740,31 грн, - 258,92 грн, - 1000 грн, та 103,00 грн. У березні 2026 позивачу виплачено – 982,00 грн. Виплата коштів на виконання судового рішення проводиться з урахуванням норм Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 №821. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену окрему ухвалу суду та ухвалити нову, якою відмовити позивачу у задоволенні заяви. 

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість окремої ухвали суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити, з урахуванням наступного. 
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. 
Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду. 
Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. 
Крім цього, колегія суддів враховує, що відповідно до частини 2 статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. 
Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. 
З метою належного захисту прав особи щодо виконання судових рішень в адміністративному судочинстві законодавцем впроваджено правовий інститут судового контролю, в тому числі, в порядку, передбаченому ст. 383 КАС України, що позбавляє особу-позивача необхідності повторно звертатися до суду з позовом для зобов`язання суб`єкта владних повноважень-відповідача належним чином виконувати рішення суду, що набрало законної сили. 
Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. 
Зазначена норма має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі. 
Водночас, колегія суддів зазначає, що перевіряючи наявність підстав для звернення позивача до суду в порядку статті 383 КАС України для встановлення судового контролю шляхом визнання протиправними дій відповідача на виконання рішення суду, суд має обов`язок перевірити, чи не виникли між сторонами нові спірні правовідносини, яким може бути надано правову оцінку лише в окремому позовному провадженні. 
Для вирішення вказаного питання суду необхідно з`ясувати предмет і підставу позову. 
Неможливість повторного розгляду справи за наявності судового рішення, що набрало законної сили, у тотожній справі ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав. 
Відповідно до наведеного тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. 
При цьому, суд звертає увагу, що предмет позову - це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення. Ця вимога повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під адміністративну юрисдикцію. 
Підстава позову - це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують кожну обставину, а також наявність підстав для звільнення від доказування. Під підставою позову розуміються обставини, з яких витікає право вимоги позивача, на яких позивач їх засновує. 
Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. 
Аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постанові від 11 квітня 2018 року у провадженні №11-257заі18. 
Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що як зазначалось вище, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.11.2025, яка набрала законної сили, скасовано рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11.04.2025 у справі №460/3095/25 та ухвалено постанову про задоволення позову. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову в призначенні пенсії від 14.01.2025 №172650010031 із зменшенням пенсійного віку відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини першої статті 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи” з 29 грудня 2024 року. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що в межах справи №460/3095/25 Восьмим апеляційним адміністративним судом була надана правова оцінка правомірності відмови відмову позивачу у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. 
При цьому, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.11.2025 в межах розгляду цієї справи не вирішувалось питання щодо визначення розміру пенсії позивача та щодо порядку щомісячної виплати позивачу пенсії після набрання судовим рішенням законної сили. 
Тобто, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.11.2025 вирішено лише питання щодо права позивача на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, і не вирішувалось питання щодо розміру пенсії чи щодо порядку нарахуванням і виплати пенсії позивачу. 
Колегія суддів зауважує, що резолютивна частина постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.11.2025 є чіткою і містить, зокрема, формулювання про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи” з 29 грудня 2024 року. 
З врахуванням наведено вище, зумовлюється висновок про те, що між сторонами виникли нові спірні правовідносини і новий предмет спору, який стосується питання щодо правомірності дій (бездіяльності, рішень) Пенсійного органу при визначенні позивачу розміру пенсії та виплату уже призначеної пенсії. 
Тому, правомірність таких дій Пенсійного органу може бути перевірена судом в окремому (іншому) позовному провадженні, а не в порядку приписів статті 383 КАС України. 
В такій ситуації відсутні підстави для задоволення заяви позивача від 03.04.2026, поданої в порядку ст.383 КАС України в адміністративній справі №460/3095/25. 
З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та наведених правових норм колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про наявність підстав для постановлення окремої ухвали у порядку, визначеному статтею 383 КАС України. 
Отже, являються обґрунтованими відповідні доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині. 
Відповідно до ч.6 ст.383 КАС України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу. 
Не встановивши у справі обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити заяву, подану в порядку статті 383 КАС України, без задоволення. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 383 КАС України, суд 

постановив: 

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області – задоволити. 
Окрему ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 12 травня 2026 року в адміністративній справі №460/3095/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії – скасувати. 
Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду у справі №460/3095/25 – залишити без задоволення. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя | | В. В. Гуляк
судді | | Н. В. Ільчишин
| | В. О. Кушнір