ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2026 року | Справа №160/20495/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ремез К.І. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

14.07.2026 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії ОСОБА_1 за 2018-2020 роки в розмірі 9118,81 грн, на коефіцієнт у розмірі 1,121 (з урахуванням коефіцієнтів збільшення 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115), починаючи з 01.03.2026 для забезпечення індексації пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести починаючи з 01.03.2026 перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії ОСОБА_1 за 2018-2020 роки в розмірі 9118,81 грн, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,121 (з урахуванням коефіцієнтів збільшення 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115) та у зв`язку з цим здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 у повному обсязі з видатків бюджету Пенсійного фонду України на виплату пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у загальному порядку, встановленому цим Законом, а не з видатків на погашення заборгованості з виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) на виконання ретроспективних судових рішень та видатків на виплату пенсій у солідарній системі, перерахованих на виконання рішень суду.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що отримує пенсію, обчислену відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», для обчислення якої враховано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018-2020 роки в розмірі 9 118,81 грн. На виконання судового рішення цей показник збільшено на коефіцієнти 1,14, 1,197, 1,0796 та 1,115, проте з 01.03.2026 відповідач не провів перерахунку пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення 1,121, встановленого пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2026 № 236.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.07.2026 позовну заяву залишено без руху та запропоновано усунути її недоліки шляхом сплати судового збору.
16.07.2026 до суду надійшла заява про усунення недоліків разом із доказом сплати судового збору.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.07.2026 відкрито провадження у справі; вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) з 20.08.2026. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Станом на час розгляду справи відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надійшов, доказів на спростування доводів позивача не надано. Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно положень статті 262 КАС України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).
Розмір пенсії позивача обчислено із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2018-2020 роки, який становить 9 118,81 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.06.2025 у справі № 160/10966/25, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.02.2026 відповідача зобов`язано здійснити індексацію пенсії позивача із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14, 1,197, 1,0796 та 1,115 і у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії.
На виконання зазначеного судового рішення відповідач провів перерахунок пенсії позивача з 15.10.2024 із застосуванням до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні у розмірі 9 118,81 грн коефіцієнтів збільшення 1,14, 1,197, 1,0796 та 1,115, унаслідок чого цей показник становить 14 978,73 грн.
Наведені обставини встановлені з листа відповідача від 24.06.2026 № 0400-010303-8/119763, наданого на адвокатський запит представника позивача від 16.06.2026 № 16156-06/2026.
Із цього ж листа вбачається, що при проведенні індексації пенсій згідно з частиною другою статті 42 Закону № 1058-IV з 01.03.2026 відповідач застосовує показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях національної економіки, за 2014-2016 роки в розмірі 3 764,40 грн, збільшений на коефіцієнти 1,17, 1,11, 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115 та 1,121, який становить 9 992,40 грн. 
Оскільки показник, з урахуванням якого обчислено пенсію позивача, є більшим за цю величину, відповідач дійшов висновку про відсутність підстав проводити позивачу перерахунок (індексацію) пенсії з 01.03.2026 з урахуванням коефіцієнта збільшення 1,121, оскільки розмір пенсії зменшується.
Отже, з 01.03.2026 перерахунок пенсії позивача у зв`язку з індексацією відповідачем не проводився - ані із застосуванням коефіцієнта збільшення 1,121, встановленого пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2026 № 236, ані із застосуванням коефіцієнтів збільшення, передбачених підпунктом 6 пункту 2 цієї постанови.
Наведені обставини відповідачем не спростовані.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає про таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до абзацу першого частини 2 статті 42 Закону № 1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Згідно з абзацом другим частини 2 статті 42 Закону № 1058-IV показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Відповідно до абзацу четвертого частини 2 статті 42 Закону № 1058-IV розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
Механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначено Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» (далі - Порядок № 124).
Згідно з пунктом 2 Порядку № 124 перерахунку підлягають, зокрема, пенсії, обчислені відповідно до Закону № 1058-IV.
Пунктом 3 Порядку № 124 визначено, що перерахунку підлягають пенсії, призначені за зверненнями, які надійшли по 31 грудня включно року, що передує року, в якому проводиться перерахунок.
Абзацом другим пункту 5 Порядку № 124 передбачено, що кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2026 № 236 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році» (далі - постанова № 236) установлено, що з 1 березня 2026 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,121.
Підпунктом 6 пункту 2 постанови № 236 установлено, що з 1 березня 2026 р. пенсії, призначені відповідно до Закону № 1058-IV за зверненнями, що надійшли до 31 грудня 2025 р. включно, які не підвищені згідно з пунктом 1 цієї постанови, перераховуються шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який використовувався для призначення/перерахунку пенсії, на знижені коефіцієнти збільшення залежно від року, у якому враховано відповідний показник, зокрема для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показників, які враховувалися для призначення пенсії у 2021 і 2022 роках, - 1,061.
Отже, Закон № 1058-IV надав Кабінету Міністрів України повноваження визначати розмір і порядок збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, однак із прямо встановленою межею - не нижче мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим частини 2 статті 42 цього Закону. Закон не передбачає ні відмови у проведенні індексації, ні зменшення коефіцієнта збільшення залежно від року призначення пенсії і не уповноважує Кабінет Міністрів України на визначення розміру такого зменшеного коефіцієнта.
Згідно із частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у постанові від 27.01.2025 у справі № 620/7211/24 виснував, що положення Порядку № 124 не узгоджені з приписами частини другої статті 42 Закону № 1058-IV, оскільки по-різному визначають показник, який збільшується на відповідні коефіцієнти; Порядок № 124 підлягає застосуванню виключно в частині, яка не суперечить положенням Закону № 1058-IV, а під час проведення перерахунку, який здійснюється з метою забезпечення індексації пенсії, використовуватись має той показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення такої пенсії.
Постановою Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 16.04.2025 у справі № 200/5836/24 підстав для відступлення від цього висновку не встановлено.
У постанові від 04.12.2025 у справі № 440/6585/25 Верховний Суд додатково зазначив, що при перерахунку пенсії враховується не лише коефіцієнт того року, з якого проводиться перерахунок, а й коефіцієнти, право на застосування яких особа набула у попередні роки, тобто коефіцієнти застосовуються послідовно.
Ця правова позиція послідовно застосовується Третім апеляційним адміністративним судом, зокрема у спорах за участю відповідача щодо індексації пенсії з 01.03.2026: постанови від 28.07.2026 у справі № 160/8772/26, від 20.08.2026 у справі № 160/13179/26 та від 26.08.2026 у справі № 160/11624/26 (у якій пенсію також обчислено із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2018-2020 роки в розмірі 9 118,81 грн).
Перевіряючи наявність у позивача права на перерахунок пенсії з 01.03.2026, суд зазначає, що показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, враховано при обчисленні пенсії позивача за 2018-2020 роки, тобто за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Отже, звернення за призначенням пенсії надійшло у 2021 році, а умову пункту 3 Порядку № 124 щодо часу такого звернення дотримано.
За приписами абзацу першого частини 2 статті 42 Закону № 1058-IV та з урахуванням наведеного висновку Верховного Суду збільшенню на коефіцієнт, установлений пунктом 1 постанови № 236, підлягає той показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який враховувався для обчислення пенсії саме позивача, тобто показник у розмірі 9 118,81 грн, збільшений на виконання рішення суду у справі № 160/10966/25 на коефіцієнти 1,14, 1,197, 1,0796 та 1,115.
Відтак наведений відповідачем у листі від 24.06.2026 мотив відмови у проведенні перерахунку те, що обчислений ним від показника 3 764,40 грн результат (9 992,40 грн) є меншим за показник, з урахуванням якого обчислено пенсію позивача, - ґрунтується на застосуванні показника, який для обчислення пенсії позивача не використовувався, а тому є безпідставним. Збільшення показника, який враховувався для обчислення пенсії позивача, на коефіцієнт 1,121 до зменшення розміру пенсії призвести не може.
Щодо незастосування відповідачем коефіцієнта збільшення, встановленого пунктом 1 постанови № 236, суд зазначає таке. 
Закон № 1058-IV не передбачає випадків зменшення коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні залежно від року призначення пенсії. Відповідно до частини 3 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Тому положення підпункту 6 пункту 2 постанови № 236 у частині, що встановлює для окремих категорій пенсій коефіцієнт збільшення, менший за визначений пунктом 1 цієї постанови, застосуванню не підлягають.
Аналогічного висновку щодо знижених коефіцієнтів збільшення, встановлених постановою № 236, дійшов Третій апеляційний адміністративний суд у постанові від 29.07.2026 у справі № 280/2223/26. Такий самий підхід цей суд застосовував і до аналогічного положення підпункту 6 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209 (постанови від 16.02.2026 у справі № 160/10966/25, від 23.06.2026 у справі № 160/32222/25, від 02.07.2026 у справі № 160/27662/25).
Отже, дії відповідача щодо непроведення з 01.03.2026 перерахунку пенсії позивача шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення її пенсії, на коефіцієнт збільшення 1,121 є протиправними, а позовні вимоги в цій частині обґрунтованими.
Щодо позовної вимоги про здійснення виплати перерахованої пенсії у загальному порядку, встановленому Законом № 1058-IV, а не з видатків на погашення заборгованості з виплати пенсій на виконання ретроспективних судових рішень та видатків на виплату пенсій у солідарній системі, перерахованих на виконання рішень суду, суд зазначає таке.
Механізм здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату сум пенсій, призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, визначено Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821 «Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень» (далі - постанова № 821).
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04.03.2026 у справі № 320/51895/25, залишеним без змін постановами Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2026 та Верховного Суду від 10.09.2026, постанову № 821 визнано протиправною та нечинною. Відповідно до частини 2 статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду, тобто постанова № 821 втратила чинність 08.06.2026.
Водночас вимога позивача щодо джерела виплати перерахованої пенсії стосується порядку виконання судового рішення в цій справі, яке ще не ухвалено, і захисту права, яке на час розгляду справи не порушене: перерахунок пенсії відповідачем не проведений, а доказів того, що виплата пенсії позивача здійснюється з видатків на виконання судових рішень, матеріали справи не містять. Відповідно до частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України судовому захисту підлягають порушені права, свободи або законні інтереси особи.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а виснувала, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення. Повнота виконання рішення суду в цій справі може бути перевірена в порядку, передбаченому статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України.
За таких обставин позовна вимога в цій частині є передчасною та задоволенню не підлягає.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідач не надав суду жодного доказу правомірності не проведення з 01.03.2026 перерахунку пенсії позивача у зв`язку з її індексацією.
На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 064,96 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.
Оскільки спір по суті вирішено на користь позивача, а відмовлено лише у частині вимоги щодо порядку виплати перерахованої пенсії, сплачений судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у повному розмірі.
Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. 2, 5, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 241, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії ОСОБА_1 за 2018-2020 роки в розмірі 9118,81 грн, на коефіцієнт у розмірі 1,121 (з урахуванням коефіцієнтів збільшення 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115), починаючи з 01.03.2026 для забезпечення індексації пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести починаючи з 01.03.2026 перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії ОСОБА_1 за 2018-2020 роки в розмірі 9118,81 грн, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,121 (з урахуванням коефіцієнтів збільшення 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115) та у зв`язку з цим провести виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, код ЄДРПОУ 21910427) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 064,96 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.І. Ремез