ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м.Київ, _вул.Б.Хмельницького,44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
23.07.2026 | Справа № 910/6700/26

За позовом Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС"
до Приватного акціонерного товариства СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНТЕР-ПОЛІС"про стягнення коштів у розмірі 186 369,70 грн 
Суддя О.В. Гумега 
секретар судового засідання
Ю.В. Завадська
Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНТЕР-ПОЛІС" (далі - відповідач) про стягнення 186 369,70 грн, з яких: 160 000,00 грн страхова виплата; 6 648,06 грн інфляційні втрати; 1 788,49 грн 3% річних; 17 933,15 грн пеня.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2026 позовну заяву Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" залишено без руху, встановлено позивачу спосіб та строк усунення недоліків позовної заяви.
09.06.2026 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2026 позовну заяву Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/6700/26, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).
Суд повідомляв позивача та відповідача про відкриття провадження у справі № 910/6700/26.
19.06.2026 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, а якому відповідач заперечує проти задоволення позову та зазначає, що огляд пошкодженого транспортного засобу було проведено за відсутності представників відповідача та без їх повідомлення, а відтак позивач позбавив відповідача можливості участі у встановлені розміру завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди потерпілому.
Крім того, відповідач вказує, що ним не було отримано від позивача заяву про виплату страхового відшкодування та позивачем не подано до суду належних доказів її направлення. Відповідач звертає увагу, що він дізнався про страховий випадок та страхову виплату із позовної заяви.
Також відповідач зазначає, що позивачем до позовної заяви не долучено ні звіту про оцінку колісного транспортного засобу, ні акту оцінки колісного транспортного засобу, ні висновку експерта, тому у відповідача відсутня можливість визначити вартість матеріального збитку.
Додатково відповідач зазначає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача пені, інфляційних втрати та 3 % річних задоволенню не підлягають у зв`язку із недоведеністю позивачем обставин звернення із заявою до відповідача про виплату страхового відшкодування.
26.06.2026 до суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов лист № 9-03/11617 від 26.06.2026 у відповідь на запит суду з інформацією про страхове покриття за полісом № ЕР-227263229.
26.06.2026 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач не погоджується з доводами викладеними відповідачем у відзиві та зазначає, що законодавством України не передбачено обов`язку страховика повідомляти чи запрошувати на проведення огляду пошкодженого транспортного засобу представників страховика винного учасника дорожньо-транспортної пригоди.
Також позивач вказує, що до матеріалів позовної заяви було долучено копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 0505500823393, із якого вбачається що 12.11.2025, позивач засобами поштового зв`язку надіслав на адресу відповідача Заяву на виплату страхового відшкодування в порядку суброгації, яку відповідач отримав 17.11.2025. Тому, на думку позивача, він виконав свій обов`язок щодо належного повідомлення відповідача про пред`явлення Заяви про виплату страхового відшкодування № 08406/9225 від 12.11.2025.
Крім того, позивач зазначає, що вартість відновлювального ремонту автомобіля "HYUNDAI IONIQ", реєстраційний номер НОМЕР_1 , визначена на підставі Ремонтної калькуляції № 92528237 від 15.10.2025 та складає 162 554,91 грн, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати, тобто платіжна інструкція № 89214 від 21.10.2025. Позивач наголошує, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу, необхідно враховувати фактичні витрати, розмір яких підтверджується відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля, та які підтверджують фактичний розмір витрат понесених на відновлювальний ремонт. 
Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).
При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено подані сторонами заяви по суті справи, заяви з процесуальних питань та додані до них докази.
Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до статей 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.
З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, а відповідач як на підставу свої заперечень та дослідивши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

Відповідно до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Приписами статей 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Згідно статей 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
24.12.2024 між Приватним акціонерним товариством "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" та ОСОБА_1 було укладено Договір комплексного страхування № FO-02251872.
03.10.2025 у м. Луцьку ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом "FORD Focus", реєстраційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , здійснив зіткнення з транспортним засобом "HYUNDAI IONIQ", реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .
Відповідно до постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.10.2025 у справі № 161/20683/25 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль "HYUNDAI IONIQ", реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахований позивачем - Приватним акціонерним товариством "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС".
З метою визначення пошкоджень транспортного засобу, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 09.10.2025 позивачем проведено його огляд, відповідно до якого складено Протокол огляду колісного транспортного засобу.
Відповідно до Ремонтної калькуляції № 92528237 від 15.10.2025 вартість відновлювального ремонту автомобіля "HYUNDAI IONIQ", реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 162 554,91 грн. 
Судом встановлено, що позивачем було складено Страховий акт № 30322/16/925 від 20.10.2025 та Розрахунок суми страхового відшкодування згідно змісту яких позивач визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про здійснення страхової виплати власнику пошкодженого автомобіля "HYUNDAI IONIQ", реєстраційний номер НОМЕР_1 , в сумі 160 000,00 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач здійснив страхову виплату у розмірі 160 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 89214 від 21.10.2025.
Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Статтею 1166 ЦК України визначено, зокрема, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Отже, особа, якій заподіяно шкоду, зокрема внаслідок ДТП, у випадках, визначених законом, має право на її відшкодування. Захист цього права фізичних та юридичних осіб у разі настання страхових випадків, передбачених договором страхування або законом, забезпечує цивільно-правовий інститут страхування.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у дорожньо-транспортній пригоді має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України "Про страхування", або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді, за правилами та у порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене.
В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно (транспортний засіб). 
Статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. 
До таких випадків, зокрема, відноситься виплата страховиком за договором добровільного страхування страхову виплату страхувальнику (потерпілому), внаслідок чого до такого страховика переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток, зокрема, й до страхувальника за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
У постанові Верховного Суду від 02.10.2018 року в справі № 910/171/17 відображено правову позицію, згідно з якою на підставі вищевказаних правових норм до страховика потерпілого переходить право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування.
Судом встановлено, що відповідно до полісу № ЕР-227263229, транспортний засіб марки "FORD Focus", реєстраційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , яким спричинено дорожньо-транспортну пригоду, що потягнуло нанесення шкоди застрахованому у позивача транспортному засобу, взято на страхування Приватним акціонерним товариством СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНТЕР-ПОЛІС" (відповідачем). 
Відповідно до листа № 9-03/11617 від 26.06.2026 Моторного (транспортного) страхового бюро України страхова сума за шкоду, заподіяну майну визначена в сумі 250 000,00 грн, розмір франшизи - 0 грн. Строк дії полісу № № ЕР-227263229 з 20.02.2025 до 19.02.2026.
Відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику транспортного засобу, застрахованого у позивача, відповідно до положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" а до позивача як страховика, який здійснив страхову виплату за договором страхування, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що внаслідок здійснення страхової виплати страхувальнику пошкодженого транспортного засобу "HYUNDAI IONIQ", реєстраційний номер НОМЕР_1 , позивач відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" набув право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.
Позивач звернувся до відповідача із Заявою про виплату страхового відшкодування № 08406/9225 від 12.11.2025 у розмірі 160 000,00 грн. Відповідач відповіді на вказану заяву не надав, страхову виплату не відшкодував.
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.
З 01.01.2025 набрав чинності новий Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 3720-IX від 21.05.2024 (далі - Закон України № 3720-IX від 21.05.2024).
Відповідно до п. 6 Розділу VI. Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 3720-ІХ від 21.05.2024, договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що укладені та набрали чинності до введення в дію цього Закону, продовжують діяти на умовах, що були чинними на день набрання чинності такими договорами.
Дія положень цього Закону поширюється виключно на страхові випадки, які настали за договорами страхування, що набрали чинності після введення в дію цього Закону. Жодне положення цього Закону не може збільшувати будь-які зобов`язання за будь-якими випадками, що мають ознаки страхових випадків за договорами страхування цивільно-правової відповідальності, укладеними відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (Відомості Верховної Ради України, 2005 р., № 1, ст. 1 із наступними змінами) (абз 6 п. 6 Розділу VI. Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 3720-ІХ від 21.05.2024).
Отже, оскільки поліс № ЕР-227263229 було укладено 20.02.2025, тобто після набрання чинності Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 3720-ІХ від 21.05.2024, то для визначення розміру страхової виплати потерпілій особі страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зобов`язаний керуватися нормами Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 3720-ІХ від 21.05.2024.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України № 3720-ІХ від 21.05.2024 страховик потерпілої особи, який здійснив пряме врегулювання страхового випадку, має право зворотної вимоги до страховика відповідальної особи у розмірі фактично здійснених витрат на врегулювання страхового випадку та здійсненої страхової виплати з урахуванням положень частини п`ятої цієї статті. Розмір такої вимоги не може перевищувати розміру витрат, розрахованих відповідно до вимог цього Закону.
Згідно ч. 5 ст. 19 Закону України № 3720-ІХ від 21.05.2024 страховик відповідальної особи зобов`язаний на вимогу страховика потерпілої особи, який здійснив пряме врегулювання страхового випадку, компенсувати заявлений ним розмір вимог, визначений частиною четвертою цієї статті, протягом п`яти робочих днів з дня отримання вимоги, якщо інший розмір компенсації чи строк її здійснення не передбачено положенням про пряме врегулювання страхових випадків.
Витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу (страхова (регламентна) виплата), відшкодовуються страховиком (МТСБУ) у розмірі вартості відновлювального ремонту, що забезпечує приведення транспортного засобу у стан, який мав такий транспортний засіб до настання дорожньо-транспортної пригоди, та визначається відповідно до частини третьої цієї статті (ч. 2 ст. 27 Закону України № 3720-ІХ від 21.05.2024).
Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток. 
Судом встановлено, що фактичні витрати позивача по страховій виплаті не перевищують розмір збитку, завданого транспортному засобу, пошкодженому у дорожньо-транспортній пригоді, що підтверджуються вищезазначеними: Протоколом огляду колісного транспортного засобу від 09.10.2025, Ремонтною калькуляцією № 92528237 від 15.10.2025, Страховим актом № 30322/16/925 від 20.10.2025 та Розрахунком суми страхового відшкодування, а також платіжною інструкцією № 89214 від 21.10.2025.
Суд відхиляє твердження відповідача, що позивач позбавив відповідача можливості участі у встановлені розміру завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди потерпілому, оскільки огляд пошкодженого транспортного засобу було проведено за відсутності представників відповідача та без їх повідомлення.
Відповідно до ч. 4 ст. 31 Закону України № 3720-ІХ від 21.05.2024 страховик (МТСБУ) зобов`язаний провести огляд пошкодженого (знищеного) майна, у тому числі транспортного засобу, протягом 10 робочих днів з дня повідомлення страховика (МТСБУ) про дорожньо-транспортну пригоду чи в більший строк за зверненням осіб, зазначених у цій частині, щодо належного їм майна. Зазначені особи звільняються від обов`язку зберігання пошкодженого (знищеного) майна, у тому числі транспортних засобів, у тому стані, в якому воно перебувало після настання дорожньо-транспортної пригоди, якщо з причин, що не залежать від них, їхніх дій чи бездіяльності, представник страховика (у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону, - МТСБУ) не провів огляд пошкодженого (знищеного) майна, у тому числі транспортного засобу, у строк, передбачений цим абзацом.
Огляд представником страховика (у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону, - МТСБУ) пошкодженого (знищеного) майна, у тому числі транспортного засобу, оформляється актом огляду, що складається у двох примірниках та підписується представником страховика (МТСБУ) та потерпілою особою (її представником), один із яких надається потерпілій особі (її представнику). Акт огляду може оформлюватися у формі електронного документа відповідно до вимог законодавства.
Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону, - МТСБУ) не провів огляд пошкодженого (знищеного) майна, у тому числі транспортного засобу, протягом визначеного абзацом другим цієї частини строку, після повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, такий страховик (МТСБУ) відшкодовує потерпілій особі здійснені витрати на визначення розміру шкоди у зв`язку з пошкодженням (знищенням) майна. Визначення розміру шкоди у зв`язку з пошкодженням (знищенням) майна здійснюється відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні. У разі якщо представник страховика (МТСБУ) не провів огляд пошкодженого (знищеного) майна, у тому числі транспортного засобу, з причини незабезпечення потерпілою особою можливості для проведення такого огляду, зазначене відшкодування не здійснюється.
Відтак, суд звертає увагу, що Законом України № 3720-ІХ від 21.05.2024 не передбачено обов`язку позивача повідомляти чи запрошувати представників відповідача на проведення огляду пошкодженого транспортного засобу.
Щодо твердження відповідача про не надсилання відповідачу заяви про виплату страхового відшкодування суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 32 Закону України № 3720-ІХ від 21.05.2024 для отримання страхової (регламентної) виплати потерпіла особа чи інша особа, яка має право на її отримання (далі - заявник), подає страховику, а у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону, - до МТСБУ, заяву про страхову виплату, заяву про регламентну виплату у строк, що не перевищує:
1) один рік з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, - якщо шкоду заподіяно майну потерпілої особи;
2) три роки з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, - якщо шкоду заподіяно життю або здоров`ю потерпілої фізичної особи.
Якщо страховик (МТСБУ) протягом 30 календарних днів з дня отримання заяви про страхову (регламентну) виплату не повідомив заявника у зазначений у заяві спосіб про відсутність одного чи кількох документів, передбачених частиною третьою цієї статті, вважається, що заявник виконав вимоги частини третьої цієї статті та разом із заявою про страхову (регламентну) виплату подав усі передбачені цим Законом документи для здійснення такої виплати (ч. 4 ст. 32 Закону України № 3720-ІХ від 21.05.2024).
Судом встановлено, що позивач надіслав засобами поштового зв`язку на адресу відповідача Заяву на виплату страхового відшкодування в порядку суброгації, яку відповідач отримав 17.11.2025.
Відтак, матеріалами справи підтверджується, що позивач надіслав, а відповідач отримав Заяву на виплату страхового відшкодування № 08406/9225 від 12.11.2025 у розмірі 160 000,00 грн.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" про стягнення з Приватного акціонерного товариства СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНТЕР-ПОЛІС" 160 000,00 грн підлягають у задоволенню повністю.
Крім того, позивач просив стягнути з відповідача пеню в розмірі 17 933,15 грн, 3% річних у розмірі 1 788,49 грн та інфляційні втрати у розмірі 6 648,06 грн.
Згідно зі ст. 34 Закону України № 3720-ІХ від 21.05.2024:
1. Страховик (МТСБУ) зобов`язаний у строк, передбачений частиною п`ятою статті 32 цього Закону, письмово у спосіб, зазначений у заяві про страхову (регламентну) виплату, повідомити заявника про прийняте за його заявою рішення.
2. Страховик (МТСБУ) зобов`язаний здійснити страхову (регламентну) виплату протягом трьох робочих днів з дня направлення заявнику повідомлення про прийняте рішення за його заявою про здійснення такої виплати.
3. У разі прийняття рішення про відмову у здійсненні страхової (регламентної) виплати страховик (МТСБУ) зобов`язаний у повідомленні про прийняте рішення зазначити підстави для його прийняття.
Частиною 5 статті 32 Закону України № 3720-ІХ від 21.05.2024 передбачено, що граничний строк для прийняття рішення за заявою про страхову (регламентну) виплату становить 60 календарних днів з дня подання заяви та всіх необхідних у відповідному страховому випадку документів, передбачених частиною третьою цієї статті, з урахуванням положень цієї частини та частини сьомої цієї статті.
Судом встановлено, що позивач здійснив нарахування штрафних санкцій у період з 19.01.2026 по 03.06.2026.
За змістом ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.
Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
Відповідно до ч. 8 ст. 34 Закону України № 3720-ІХ від 21.05.2024 у разі прострочення здійснення страхової (регламентної) виплати з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на її отримання, крім страхових виплат особі, яка проводить чи провела лікування потерпілої фізичної особи, особі, яка здійснює чи здійснила ремонт транспортного засобу, та регламентних виплат, які здійснюються МТСБУ відповідно до пункту 4 частини першої статті 43 цього Закону, страховик (МТСБУ) сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня, за кожний день прострочення.
Здійснивши за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" перевірку наданого позивачем розрахунку пені, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення пені у розмірі 17 933,15 грн є арифметично правильною та підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Здійснивши за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" перевірку наданого позивачем розрахунку 3% річних, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення 3% річних у розмірі 1 788,49 грн є арифметично правильною та підлягає задоволенню в повному обсязі.
Здійснивши за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" перевірку наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат, судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення суму інфляційних втрат у розмірі 6 648,06 грн, в той час як правильною є сума 8 147,89 грн. 
Приписами ст. 14 ГПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Відповідно до ч. 2 ст. 14 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог (ч. 2 ст. 237 ГПК України).
З огляду на зазначене, вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 6 648,06 грн підлягає задоволенню у заявленому позивачем розмірі.
За таких обставин, приймаючи до уваги наведене вище, позовні Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" про стягнення з Приватного акціонерного товариства СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНТЕР-ПОЛІС" 186 369,70 грн, з яких: 160 000,00 грн страхова виплата, 17 933,15 грн пеня, 1 788,49 грн 3% річних та 6 648,06 грн інфляційні втрати підлягають задоволенню повністю. 

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. 
Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. 
Позивачем у позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, понесених позивачем, який складається з суми судового збору у розмірі 2 662,40 грн.
Відповідач попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду не подав.
Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
3 огляду на наведені приписи ст. 129 ГПК України, судовий збір у сумі 2 662,40 грн покладається на відповідача.
Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 232, 233, 236-238, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНТЕР-ПОЛІС" (Україна, 04070, місто Київ, вул.Ігорівська, будинок 14 літера А; ідентифікаційний код: 19350062) на користь Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" (Україна, 03117, місто Київ, пр.Берестейський, будинок 65; ідентифікаційний код: 30115243) 160 000,00 грн (сто шістдесят тисяч гривень 00 коп.) страхової виплати, 17 933,15 грн (сімнадцять тисяч дев`ятсот тридцять три гривні 15 коп.) пені, 1 788,49 грн (одну тисячу сімсот вісімдесят вісім гривень 49 коп.) 3% річних, 6 648,06 грн (шість тисяч шістсот сорок вісім гривень 06 коп.) інфляційних втрат та 2 662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 коп.) судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 Господарського процесуального кодексу України).
Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. 253, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.
Повне рішення складено 23.07.2026.

Суддя Оксана ГУМЕГА