Справа № 681/742/26
Провадження 2/681/853/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2026 року  
Полонський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючого судді Горщара А.Г.
за участю секретаря судових засідань Салюк Т.М.
позивача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полонне за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Понінківської селищної ради про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив встановити факт, що він проживав зі спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю та адресою АДРЕСА_1 , не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме: з січня 2020 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , та визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2 .
Позов мотивований такими обставинами.
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 – чоловік рідної сестри позивача ОСОБА_3 , а його швагро, після смерті якого відкрилась спадщина на належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 33,4 кв.м.
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 набули права спільної власності на вказану квартиру на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 29.10.1998 в рівних долях. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , єдиним власником квартири став її чоловік ОСОБА_3 , який прийняв спадщину після смерті дружини, однак своїх спадкових прав документально не оформив. ОСОБА_2 після смерті дружини проживав у вказаній квартирі сам, дітей чи інших кровних родичів не мав.
На початку 2020 року ОСОБА_1 на прохання ОСОБА_2 , який з віком та погіршенням стану здоров`я потребував догляду та допомоги, переїхав жити до останнього у вказану вище квартиру, де проживав до дня його смерті – ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Вони проживали однією сім`єю, мали спільний побут та бюджет, позивач займався прибиранням житла, купівлею продуктів харчування, посильну допомогу надавав і ОСОБА_2 . Спільний бюджет формувався внесками кожного з них з доходів позивача та пенсії ОСОБА_2 .
Таким чином, позивач вважає себе спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_2 , однак нотаріус зазначив, що він не входить до кола осіб, які мають право на спадкування після померлого та порекомендував вирішити питання спадкування в судовому порядку.
Ухвалою суду від 02 червня 2026 року відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, яке ухвалою від 18 червня 2026 року закрито та справу призначено до судового розгляду, витребувано копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 .
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з наведених в позовній заяві підстав, просив їх задовольнити та пояснив суду, що дійсно з січня 2020 року до дня смерті ОСОБА_2 проживав разом з ним однією сім`єю у квартирі АДРЕСА_2 , сплачував комунальні послуги, після його смерті займався похованням, однак не був зареєстрований за вказаною адресою, тому не може в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права.
Представник відповідача Понінківської селищної ради на розгляд справи не прибув, в поданій письмовій заяві просив розглянути справу у його відсутності за наявними в ній документами, витребуваними доказами та результатами допиту свідків.
Заслухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи суд зазначає про таке.
Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується даними копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 16.09.2025 (а.с.23).
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме, на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 33,4 кв.м.
Вказана квартира була набута ОСОБА_2 та його дружиною ОСОБА_3 (копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 12.09.1981, а.с.19) в результаті приватизації 29 жовтня 1998 року та належала їм на праві спільної часткової власності в рівних долях, про що свідчать дані копії свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданим Понінківською селищною радою народних депутатів Полонського району Хмельницької області 29.10.1998 року (а.с.21). 
Відповідно до даних копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 25.09.2012 (а.с.20) ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .
ОСОБА_2 як єдиний спадкоємець за законом першої черги після смерті дружини, що проживав разом з нею на час відкриття спадщини, прийняв право на спадкування 1/2 частки квартири АДРЕСА_3 , що належала ОСОБА_3 , але своїх спадкових прав нотаріально не оформив, ставши таким чином єдиним власником вказаної квартири.
ОСОБА_2 проживав та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .
Позивач, який є рідним братом померлої дружини спадкодавця ОСОБА_2 (а.с.17,18), зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 .
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з січня 2020 року по 09 вересня 2025 року проживав з ОСОБА_2 однією сім`єю за адресою АДРЕСА_1 та здійснював за ним догляд.
Вказаний факт підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а саме: копією лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_2 (а.с.22), актом обстеження житлово-побутових умов від 16.04.2026 (12), наданими позивачем рахунками на оплату комунальних послуг за адресою місця проживання ОСОБА_2 за травень, серпень 2024 року, травень 2025 року (а.с.44-49), квитанціями про оплату таких послуг (а.с. 38-43), відповідно до яких ОСОБА_2 протягом двадцяти років хворів ішемічною хворобою серця, атеросклерозом, кардіосклерозом, гіпертонічною хворобою, які стали причиною його смерті, за життя потребував догляду, в зв`язку з чим ОСОБА_1 проживав з спадкодавцем з 2020 по 2025 рік та доглядав його, при цьому оплачував комунальні рахунки, що свідчить про ведення ними спільного господарства, наявність спільного побуту та взаємних прав та обов`язків, тобто проживання однією сім`єю.
Про існування зазначеного факту свідчать також показання допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , сусідів померлого ОСОБА_2 , які суду пояснили, що ОСОБА_1 з початку 2020 року до дня смерті ОСОБА_2 проживав з останнім у належній для нього квартирі, доглядав його, оплачував комунальні послуги за здійснив його поховання.
Позивач протягом шестимісячного строку після смерті ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак останній для вирішення питання щодо спадкування рекомендував звернутись до суду зазначивши, що ОСОБА_1 не є спадкоємцем ні за законом ні за заповітом після смерті ОСОБА_2 (а.с.10).
З копії спадкової справи, наданої державним нотаріусом Першої Шепетівської державної нотаріальної контори (а.с.60-65), вбачається, що ОСОБА_1 12 лютого 2026 подав до вказаної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , який на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 один, заповіти та спадкові договори, вчинені ОСОБА_2 , та інші спадкоємці після його смерті відсутні.
Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За положеннями ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.
Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
За приписами ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України).
Згідно зі статтею 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.
Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення таких юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Подібні висновки викладено Верховним Судом у постановах від 21 березня 2019 року у справі № 461/4689/15, від 10 жовтня 2019 року у справі № 520/8495/17, від 31 березня 2022 року у справі № 461/4532/20, від 20 лютого 2023 року у справі № 520/11160/18, від 08 серпня 2023 року у справі № 752/13615/20-ц, від 25 червня 2024 року у справі № 125/1873/22, від 06 березня 2025 року у справі № 521/729/20, від 07 травня 2025 року у справі № 283/2703/23, від 07 серпня 2025 року у справі № 466/11802/21.
Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги також можуть братися показання свідків про спільне проживання та ведення спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання), фото/відео матеріали, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі.
Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16, від 21 березня 2019 року у справі № 461/4689/15-ц, від 03 листопада 2022 року у справі № 361/4744/19, від 26 жовтня 2023 року у справі № 522/14664/21, від 21 жовтня 2024 року у справі № 522/11976/21.
Отже, закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання однією сім`єю, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду під час їх оцінки.
За змістом частин другої, третьої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивач просить встановити факт його проживання з спадкодавцем ОСОБА_2 однією сім`єю не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини, який необхідний йому для реалізації його права на спадкування як спадкоємця четвертої черги за законом.
Такий факт підтверджений сукупністю вище наведених письмових доказів та показань свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які, на думку суду є належними, достатніми і допустимими, а тому зазначена позовна вимога підлягає до задоволення.
Щодо позовної вимоги про визнання права власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , то суд виходить з такого.
Згідно із частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Як зазначалось вище відповідно до ст. 1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.
Згідно до статей 1268 - 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
За положеннями ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
ОСОБА_2 , будучи єдиним спадкоємцем за законом першої черги, який в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 став єдиним власником квартири АДРЕСА_2 .
У ОСОБА_2 , після його смерті, відсутні спадкоємці першої, другої та третьої черги, тому право спадкування отримують спадкоємці четвертої черги.
Згідно зі ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини.
Як встановлено вище ОСОБА_1 проживав з ОСОБА_2 однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, а тому є його спадкоємцем за законом четвертої черги.
Оскільки, позивач протягом визначеного ч.1 ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку з часу відкриття спадщини звернувся з заявою про прийняття спадщини, та відтак, є таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , а саме квартиру АДРЕСА_2 , яка належала померлому.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлене судом.
Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа має право звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Враховуючи, що нотаріус не видав позивачу свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом захистять його цивільні права та інтереси, не суперечать закону та не порушують права, свободи та інтереси інших осіб, а тому підлягають задоволенню.
Керуючись наведеним, ст.ст.13, 81, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Встановити факт, що ОСОБА_1 проживав зі спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю за адресою АДРЕСА_1 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме: з січня 2020 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 33,4 кв.м.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач:  ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_5 .
Відповідач: Понінківська селищна рада, код ЄДРПОУ: 04404935, місцезнаходження: вул.Перемоги, 51 селище Понінка Шепетівський район Хмельницька область поштовий індекс 30511.

Головуючий: