єдиний унікальний номер справи 531/1674/26
номер провадження 2/531/1237/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2026 року Карлівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді - Фисун Л.С.,
за участю секретаря судового засідання Нагорної О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Карлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку,
в с т а н о в и в:
стислий виклад позиції позивача
У липні 2026 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Донька проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні. Позивачка стверджує, що відповідач участі у вихованні дитини не приймає та добровільної допомоги на її утримання не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.
Позиції учасників судового провадження
Сторони в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи.
Позивачка надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, в установлений судом строк відзив на позов не направив, подав заяву про визначення причини його неявки в судове засідання поважною, оскільки перебуває на військовій службі, просить розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у справі матеріалів.
Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 10 липня 2026 року провадження по справі відкрито, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін).
Ухвалою суду від 16 лютого 2026 року судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою належним чином повідомленого відповідача.
Ухвалою суду від 31 липня 2026 року розгляд справи відкладений у зв`язку з неявкою відповідача.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів.
Судом установлено, що відповідач є батьком неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 04 квітня 2026 року, актовий запис №38 (а.с.5).
Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади № 2025/003847739 від 21.03.2025 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).
Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади № 2026/010981094 від 02.07.2026 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6).
Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування.
Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
За змістом положень ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Отже, обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.
Крім того, відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Такий припис доводить факт підвищеного захисту прав дитини.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.
У ст.150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Як встановлено судом донька проживає разом з матір`ю та фактично знаходиться на її утриманні. Зазначені обставини не спростовані відповідачем.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Аналізуючи зібрані у справі докази та враховуючи те, що дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання та виховання дітей, а тому суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивачки потрібно стягнути аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, розмір яких відповідає положенням ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України.
Вирішуючи питання щодо стягнення аліментів на утримання позивачки на період її перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, суд виходить з наступного.
Згідно з ч.ч. 2, 4, ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.
В постанові Верховного Суду по справі № 750/9224/16-ц (провадження № 61-16837св18) від 13 червня 2018 року суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини.
Одже, суд дійшов висновку, що позивачка відповідно до вимог сімейного законодавства має право на утримання від чоловіка до досягнення спільною дитиною трирічного віку. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги або свідчили про відсутність підстав для стягнення аліментів, суду не подав, позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. 
З огляду на викладене вище, виходячи з принципу розумності та справедливості, а також з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача при визначені розміру аліментів, суд враховує матеріальний та сімейний стан позивача, матеріальне становище відповідача, стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд вважає можливим задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною трьох років, оскільки такий розмір аліментів буде відповідати вимогам закону та принципам справедливості, не порушить інтересів відповідача і захистить права позивача на утримання.
З врахуванням ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави 1331,20 грн. судового збору, оскільки позивачка при зверненні до суду була звільнена від сплати такого на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року.
Згідно зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись, ст. 1-18, 81, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 354, 355, 430 ЦПК України, суд
в и р і ш и в:
задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 липня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 03 липня 2026 року і до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі його оскарження після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Повне судове рішення виготовлено 08 вересня 2026 року.

Суддя Л.С. Фисун