Головуючий І інстанції: Григоров Д.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2026 р. 	Справа № 520/7536/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Фоміної Л.О. , Мінаєвої К.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2026, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/7536/2020
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області   
про визнання незаконним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просила:
- визнати незаконним та скасувати рішення № 123а від 16.01.2020 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугою років згідно ст. 50-1 Закону України “Про прокуратуру”;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугою років з 16.01.2020 року без обмеження пенсії максимальним розміром обчисливши місячний розмір пенсії з розрахунку 80% від розміру всіх складових фактично нарахованої заробітної плати зазначеної в довідці Прокуратури Харківської області №18-388 від 26.05.2020 року без обмеження їх розміру.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання незаконним та скасування рішення.
Визнано незаконним та скасовано рішення №123а від 16.01.2020 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугою років згідно ст. 50-1 Закону України “Про прокуратуру”.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугою років з 16.01.2020 року без обмеження пенсії максимальним розміром обчисливши місячний розмір пенсії з розрахунку 80% від розміру всіх складових фактично нарахованої заробітної плати зазначеної в довідці Прокуратури Харківської області №18-388 від 26.05.2020 року без обмеження їх розміру.
Рішення суду набрало законної сили 07 вересня 2020 року.
13.05.2026р. до суду надійшла заява позивачки в порядку ст.382 КАС України, в якій вона просила:
- встановити судовий контроль за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2020р. у справі №520/7536/2020 з урахуванням постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 09.03.2026р.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області протягом 10 календарних днів з дня отримання ухвали суду подати до Харківського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення.
В обґрунтування заяви позивачка зазначила, що відповідачем не виконано рішення суду в повному обсязі. Крім того, заявниця зазначила, що пенсію призначено, а поточну виплату розпочато з 01.11.2020р. Проте, заборгованість за період 16.01.2020р. по 06.09.2020р. у розмірі 436 612,53 грн. станом на день подання цієї заяви не виплачена.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2026 року заяву позивачки, подану в порядку статті 382 КАС України залишено без задоволення.
Не погодившись з вказаною ухвалою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2026 скасувати та прийняти нове рішення по справі, яким задовольнити заяву про встановлення судового контролю по справі №520/7536/2020:
- встановити судовий контроль за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 р. у справі № 520/7536/2020 з урахуванням постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 09.03.2026 р.;
- зобов`язати ГУ ПФУ у Харківській області протягом 10 календарних днів з дня отримання ухвали подати до Харківського окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення, включно із відомостями про стан перерахування 436 612,53 грн через органи Державної казначейської служби України;
- попередити керівника ГУ ПФУ у Харківській області про можливість накладення штрафу в порядку ч. 2 ст. 382 КАС України у разі неподання звіту у встановлений строк;
- витребувати у ГУ ПФУ у Харківській області та в органах Державної казначейської служби України відомості про стан виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 09.03.2026 р. щодо стягнення 436 612,53 грн.
Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки суд першої інстанції зробив висновок, що після зміни способу виконання відповідальним за виплату є Казначейство, а не ПФУ. Це помилка, яка має принципове значення. Державна казначейська служба України є розпорядником рахунку та технічним оператором бюджетного платежу. Вона виконує платіж лише після подання відповідачем відповідних документів і видаткових доручень. Якщо ПФУ не ініціює виплату — Казначейство жодних дій не вчиняє. Ст. 382 КАС України чітко визначає адресата судового контролю — суб`єкт владних повноважень, не на користь якого ухвалено рішення. Таким суб`єктом у справі є виключно ГУ ПФУ у Харківській області, а не Казначейство, яке не є ні стороною справи, ні відповідачем.
Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до положень ч.1 ст. 308 , п.3 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у ній доказами та в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, вивчивши обставини справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки, порядок і спосіб виконання рішення в цій справі було змінено на примусове стягнення коштів з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, виконання судового рішення не передбачає вчинення дій Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області з виплати сум пенсії, натомість виплата цих сум здійснюється шляхом стягнення через органи Державної казначейської служби України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з частиною другою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно ч. 3 ст. 14 КАС України, невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.
Обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України передбачена також приписами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Між тим, 19 грудня 2024 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» № 4094-IX, яким ст.ст. 378, 382 КАС України викладено у новій редакції, а також доповнено КАС України статтями 382-1, 382-2, 382-3.
При цьому, згідно п. 2 Розділу II Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень», справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.
У свою чергу, згідно ч. 1ст. 382 КАС України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Згідно ч. 1ст. 382-1 КАС України, суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.
Згідно ч. 2ст. 382-1 КАС України, за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Згідно ч. 3ст. 382-1 КАС України, встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.
Згідно ч. 4ст. 382-1 КАС України, суд може зобов`язати подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення особисто керівника суб`єкта владних повноважень.
Якщо суб`єктом владних повноважень є колегіальний орган і судовим рішенням такого суб`єкта владних повноважень зобов`язано вчинити певні дії, суд може зобов`язати подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення кожного з членів такого колегіального органу, до чиїх повноважень, завдань чи функцій належить забезпечення виконання такого судового рішення.
Згідно ч. 1ст. 382-2 КАС України, суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.
Згідно ч. 1ст. 382-3 КАС України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Згідно ч. 2ст. 382-3 КАС України, суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.
Згідно ч. 3ст. 382-3 КАС України, у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
Згідно ч. 9 ст. 382-3 КАС України, суд розглядає питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення за правилами статті 378 цього Кодексу.
При цьому, згідно ч. 1ст. 378 КАС України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Згідно ч. 3ст. 378 КАС України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Матеріалами справи встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2020р. у цій справі визнано незаконним та скасовано рішення №123а від 16.01.2020 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугою років згідно ст. 50-1 Закону України “Про прокуратуру” та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугою років з 16.01.2020 року без обмеження пенсії максимальним розміром, обчисливши місячний розмір пенсії з розрахунку 80% від розміру всіх складових фактично нарахованої заробітної плати зазначеної в довідці Прокуратури Харківської області №18-388 від 26.05.2020 року без обмеження їх розміру.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.03.2026 року ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.01.2026 по справі № 520/7536/2020 - скасувати та прийняти нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення - задоволено.
Так, суд змінив спосіб і порядок виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 у справі №520/7536/2020 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугою років з 16.01.2020 року без обмеження пенсії максимальним розміром обчисливши місячний розмір пенсії з розрахунку 80% від розміру всіх складових фактично нарахованої заробітної плати зазначеної в довідці Прокуратури Харківської області №18-388 від 26.05.2020 року без обмеження їх розміру, а саме - стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 по справі № 520/7536/2020 грошову суму у розмірі 436612,53 грн. (чотириста тридцять шість тисяч шістсот дванадцять гривень п`ятдесят три копійки).
Таким чином, в частині виплати позивачу заборгованості наразі змінено спосіб і порядок виконання судового рішення із зобов`язання здійснити виплату на стягнення з боржника коштів у розмірі 436612,53 грн.
Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" у силу частини першої статті 1 встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.
За змістом частини першої статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Згідно з частинами другою, четвертою статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.
Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників визначений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 №45).
Відповідно до пункту 3 названого Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що судове рішення про стягнення з державного органу коштів виконується органами Державної казначейської служби України шляхом безспірного списання коштів з рахунків боржника.
Судове рішення про стягнення коштів не покладає на відповідача (боржника) зобов`язань як таких. За відсутності зобов`язання відповідач (боржник) не має про що звітувати суду. Участь боржника у виконанні рішення про стягнення - відсутня. Виконання рішення суду про стягнення з боржника коштів відбувається шляхом списання коштів з його рахунків органами Державної казначейської служби України.
Зазначене виключає підстави для зобов`язання відповідача подавати звіт щодо виконання рішення суду в частині стягнення на користь позивача коштів, адже у процедурі виконання рішення суду про стягнення коштів відсутні будь-які дії боржника, про які він навіть гіпотетично міг би звітувати.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що судове рішення в частині стягнення з ГУ ПФУ в Харківській області грошової суми у розмірі 436612,53 грн. повинно скеровуватись до органів Казначейства на примусове (без будь-якого волевиявлення боржника чи вчинення ним будь-яких дій) стягнення грошових коштів на користь позивача, а тому зазначене виключає підстави для зобов`язання відповідача подавати звіт щодо виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 у справі №520/436612,53 в частині стягнення 436612,53 грн.
Щодо вимог позивача про витребування у ГУ ПФУ у Харківській області та в органах Державної казначейської служби України відомості про стан виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 09.03.2026 р. щодо стягнення 436 612,53 грн., то колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи достатньо тих доказів, які надані сторонами в межах перегляду законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, необхідності у витребуванні будь-яких інших додаткових доказів немає.
Згідно зі ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2026 по справі № 520/7536/2020 залишити без змін . 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	Л.О. Фоміна   К.В. Мінаєва